ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року

м. Київ

Справа № 915/565/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Львова Б.Ю., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,

представників учасників справи:

позивача - Безпалюк О.Л. (довіреність №14-198 від 17.05.2019)

відповідача - Іщенко Н.С. (довіреність №39 від 27.11.2019)

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 та

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2019

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго»

про стягнення 1 318 724,29 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позовних вимог

1. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» пені у сумі 701466,12 грн.; трьох відсотків річних у сумі 46593, 58 грн.; інфляційних втрат у сумі 375402,99 грн.; штрафу у сумі 195261,60 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, на порушення відповідачем умов договору №120/15-ПР купівлі - продажу природнього газу від 23.12.2014 щодо своєчасної оплати поставленого природного газу.

Стислий виклад рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 у справі №915/565/19 (суддя Олейняш Е.М.) в задоволенні позову відмовлено.

4. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 у справі №915/565/19 (колегія суддів у складі: Бєляновського В.В., Богатиря К.В., Філінюка І.Г.) рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стислий виклад вимог касаційних скарг

5. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ «НАК «Нафтогаз України») у касаційній скарзі просить суд ухвалені у справі рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. У касаційній скарзі АТ «НАК «Нафтогаз України» наголошує на тому, що суди попередніх інстанцій безпідставно застосовували до правовідносин сторін, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 120/15-ПР від 23.12.2014, положення Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», оскільки газ, який був поставлений за договором, використовується відповідачем виключно для власних потреб, а не для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Аргументи інших учасників справи

7. У відзиві на касаційну скаргу відповідач доводи касаційної скарги не визнає та погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, а також просить залишити рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду без змін, касаційну скаргу - без задоволення.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

8. 23.12.2014 АТ «НАК «Нафтогаз України» та Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеполоенерго» укладений договір №120/15-ПР купівлі-продажу природного газу.

9. В подальшому між сторонами було укладено додаткові угоди, якими змінювалась ціна за газ, порядок та умови проведення розрахунків.

10. Відповідно до пункту 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

11. Відповідно до пункту 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем.

12. Згідно з пунктом 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

13. Відповідно до пункту 3.4 договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акту приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

14. Згідно з пунктом 6.1 договору оплата за газ з врахуванням вартості транспортування територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку:

- оплата в розмірі 30% (тридцять відсотків) від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше ніж за 5 (п`ять) банківських днів до початку місяця поставки газу;

- оплата в розмірі 35% (тридцять п`ять відсотків) від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15-го числа поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

15. Відповідно до пункту 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

16. Пунктом 7.2 договору передбачено у разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього договору він у безспірному порядку повинен сплатити продавцю, крім заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

17. Згідно з пунктом 9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.

18. Відповідно до пункту 11.1 договору, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині поставки природного газу з 01 січня 2015 року до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ та послуги з його транспортування - до повного погашення заборгованості. Договір та додаткові угоди підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

19. Судами встановлено, що позивачем на виконання умов договору передано, а відповідачем прийнято у власність природний газ на загальну суму 3 117 220, 66 грн. за періоди з січня по липень 2015 року, а також грудень 2015 року, що підтверджується Актами приймання - передачі природного газу . Акти підписані та скріплені печатками сторін.

20. Відповідачем ОКП «Миколаївоблтеполоенерго» в повному обсязі проведено оплату за отриманий в 2015 році природний газ (остаточну оплату проведено 14.12.2015), що підтверджується довідкою по операціям по підприємству ОКП «Миколаївоблтеполоенерго» за період з 01.01.2015 по 28.02.2018.

21. Проте, відповідачем ОКП «Миколаївоблтеполоенерго» оплата за поставлений природний газ проводилась з порушенням строку, встановленого пунктом 6.1 договору, що стало підставою для нарахування позивачем пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат.

22. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача з позовом до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії» від 03.11.2016 №1730-VIII

23. Стаття 2

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

24. Частина третя статті 7

На заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Цивільний кодекс України

25. Частина перша статті 526

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

26. Частина перша статті 530

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін);

27. Стаття 549

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання;

28. Стаття 610

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

29. Частина перша статті 612

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором;

30. Частина друга статті 625

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

31. Стаття 655

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Господарський кодекс України:

32. Частина перша статті 193

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом;

33. Частини перша та друга статті 217

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції;

34. Стаття 230

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Господарський процесуальний кодекс України

35. Частина перша статті 300

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

36. Частина друга статті 300

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

37. Пункт 1 частини першої статті 308

Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

38. Стаття 309

1. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

2. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередніх судових інстанцій

39. Предметом спору у цій справі є стягнення грошових коштів у загальній сумі 1 318 724, 29 грн., у тому числі: пені у сумі 701 466, 12 грн.; 3% річних у сумі 46 593, 58 грн.; інфляційних втрат у сумі 375 402, 99 грн.; штрафу у сумі 195 261, 60 грн., що нараховані позивачем за порушення відповідачем пункта 6.1. договору купівлі-продажу природного газу №120/5-ПР від 23.12.2014, а саме несвоєчасну оплату за переданий газ.

40. Судами встановлено, що відповідач ОКП «Миколаївоблтеполоенерго» здійснює діяльність з виробництва теплової енергії, а АК «НАК «Нафтогаз України» є постачальником природного газу.

41. Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

42. Згідно зі статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

43. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

44. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

45. За змістом статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

46. Згідно з положеннями статті 611 ЦК України та статті 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

47. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

48. За приписами частини першої статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

49. Згідно зі статтею 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

50. Наведене регулювання визначено Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», який набрав чинності 30.11.2016, у преамбулі якого зазначено, що цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення (далі - Закон).

51. Статтею 2 Закону передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

52. Відповідно до статті 1 Закону процедура врегулювання заборгованості - це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

53. Відповідно до частини третьої статті 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

54. Отже, даною нормою законодавець передбачив можливість уникнення боржником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на кредиторську заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань.

55. Водночас частиною третьою статті 7 Закону не ставиться право ненарахування (списання) неустойки, інфляційних втрат та відсотків річних у залежність від будь-яких інших умов, крім погашення кредиторської заборгованості до набрання чинності Законом.

56. Судами встановлено, що на момент набрання чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», заборгованість ОКП «Миколаївоблтеполоенерго» за спожитий природній газ була відсутня, а відтак наявні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», в силу яких позовні вимоги про стягнення з ОКП «Миколаївоблтеполоенерго» суми пені, 3% річних, інфляційних втрат та штрафу, заявлених АТ «НАК «Нафтогаз України» задоволенню не підлягають.

57. Доводи АТ «НАК «Нафтогаз України» про те, що відповідно до умов пункту 1.2 договору переданий ОКП «Миколаївоблтеполоенерго» природній газ використовується ним виключно для власних потреб, а тому не є тим газом, щодо якого можуть бути застосовані норми частини третьої статті 7 Закону, судами були відхилені, оскільки згідно з пунктом 2.2 Статуту ОКП «Миколаївоблтеполоенерго» основними видами діяльності підприємства є виробництво, транспортування, постачання, розподіл та реалізація теплової енергії для забезпечення потреб населення, підприємств, установ, організацій послугами з теплопостачання та гарячого водопостачання.

58. Відповідно до пункту 2.1.1 Статуту ОКП «Миколаївоблтеполоенерго» підприємство створене з метою забезпечення задоволення потреб населення та інших споживачів у послугах теплопостачання і гарячого водопостачання, належної експлуатації об`єктів теплового господарства, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, стабільного функціонування котелень, теплових пунктів і теплових мереж.

59. Відповідно до пункту 1.1 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 1-НКРЕ (місячна) "Звіт про використання палива ліцензіатом з виробництва електричної та теплової енергії", затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері, енергетики від 04.10.2012 № 1257 (далі - Інструкція), вона поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали ліцензію на право здійснення господарської діяльності з виробництва електричної енергії; комбінованого виробництва теплової та електричної енергії; виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії.

60. Оскільки ОКП «Миколаївоблтеполоенерго» є ліцензіатом, відповідно до Інструкції (отримало ліцензії на виробництво теплової енергії, постачання теплової енергії та транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами) та згідно з установчими документами його основною діяльністю є виробництво електричної та теплової енергії, воно щомісячно подає до НКРЕКП звітність за формою № 1-НКП-тепло (місячна) «Звіт про виробництво теплової енергії та використання енергетичних ресурсів», які підтверджують використання газу у вказаному виробництві.

61. Так, відповідно до звітів № 1-НКП-тепло «Звіт про виробництво теплової енергії та використання енергетичних ресурсів» з січня 2015 року по жовтень 2015 року ОКП «Миколаївоблтеполоенерго» на інші види діяльності (пункт 1.3.1 звіту) газ не використовувався, весь обсяг отриманого газу було використано для виробництва теплової енергії різним категоріям споживачів (населення, бюджетні організації, інші споживачі).

62. Таким чином, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, весь об`єм газу, який постачався позивачем АТ «НАК «Нафтогаз України» відповідачу ОКП «Миколаївоблтеполоенерго», був витрачений останнім виключно на виробництво тепла та електричної енергії.

63. Докази того, що поставлений АТ «НАК «Нафтогаз України» природній газ був використаний ОКП «Миколаївоблтеполоенерго» для інших потреб, у матеріалах справи відсутні.

64. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 908/2110/16, в предмет доказування якої входили, зокрема, обставини поставка природного газу для власних потреб.

65. З огляду на викладене, судом першої та апеляційної інстанції на підставі встановлених фактичних обставин справи цілком обґрунтовано ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

66. Звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував наведених висновків попередніх судових інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального та процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

67. Відповідно до положень ГПК України не встановлено підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних рішення та постанови.

Судові витрати

68. Судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладаються на НАК «Нафтогаз України», оскільки Верховний Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін рішення господарського суду та постанову апеляційного господарського суду.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 у справі №915/565/19 залишити без змін, а касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.,М. Бенедисюк

Суддя Б.Ю. Львов

Суддя Т.М. Малашенкова