ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020 року м.Дніпро Справа № 908/1098/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів: Вечірка І.О., Мороза В.Ф.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Запорізької області від 01.10.2019 (повний текст рішення складено 15.10.2019, суддя Корсун В.Л.) у справі

за позовом ОСОБА_1 , м. Запоріжжя

до відповідача 1 товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2", м. Запоріжжя

до відповідача 2 товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомашкомплекс", м.Запоріжжя

до відповідача 3 Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, м.Запоріжжя

про відновлення становища, яке існувало до порушення; зобов`язання скасувати державну реєстрацію із закриттям розділів на об`єкти нерухомого майна та відновлення державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави позовних вимог

07.05.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідачів: 1 - товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2", 2 - товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомашкомплекс", 3 - управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, в якому позивач просив:

визнати незаконними дії відповідача-1 щодо відчуження належного ТОВ "Віра-2" об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, право власності на який виникло на підставі договору купівлі-продажу об`єкта права комунальної власності № 22 від 31.01.2006 (зареєстровано в реєстрі за № 137 від 24.02.2006) - ТОВ "Енергомашкомплекс";

зобов`язати відповідача - Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради здійснити наступні реєстраційні дії:

- до Державного реєстру прав внести запис про скасування державної реєстрації прав із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 1- нежиле приміщення, підвалу, літ. А-9; опис об`єкта - загальна площа 8,8 м2; адреса об`єкта - АДРЕСА_1 ; номер об`єкта в РПВН: 15879869;

- до Державного реєстру прав внести запис про скасування державної реєстрації прав із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 1- нежиле приміщення, підвалу, літ. А-9; опис об`єкта - загальна площа 38,9 м2; адреса об`єкта - АДРЕСА_2 ; номер об`єкта в РПВН: 15879910;

- в Державному реєстрі прав відкрити розділ на об`єкт нерухомого майна - нежиле приміщення, підвалу, літ. А-9, приміщення № 200; опис об`єкта - загальна площа 49,0 м2; адреса об`єкта - АДРЕСА_3 ; номер об`єкта в РПВН: 12063211,назва власника - ТОВ "Віра-2", код ЄДРПОУ- 13624216; підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 137, 24.02.2006 приватний нотаріус Сенченко К.В.;

- до Державного реєстру прав внести запис про скасування державної реєстрації прав із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 1- нежиле приміщення, підвалу, літ. А-9; опис об`єкта - загальна площа 298,0 м2; адреса об`єкта - АДРЕСА_4 ; номер об`єкта в РПВН: 15918925;

- в Державному реєстрі прав відкрити розділ на об`єкт нерухомого майна - нежиле приміщення, підвалу, літ. А-9, приміщення № 199; опис об`єкта - загальна площа 296,4 м2; адреса об`єкта - АДРЕСА_3 ; номер об`єкта в РПВН: 12063197, назва власника - ТОВ "Віра-2", код ЄДРПОУ- 13624216; підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 137, 24.02.2006 приватний нотаріус Сенченко К.В.;

- до Державного реєстру прав внести запис про скасування державної реєстрації прав із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 1 - нежиле приміщення напівпідвалу, літ. А-9; опис об`єкта - загальна площа 694,3 м2; адреса об`єкта - АДРЕСА_5 ; номер об`єкта в РПВН: 12063219;

- в Державному реєстрі прав відкрити розділ на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення напівпідвалу, літ. А-9; опис об`єкта - загальна площа 694,3 м2; адреса об`єкта - АДРЕСА_3 , номер об`єкта в РПВН: 12063219, назва власника ТОВ "Віра-2", код ЄДРПОУ- 13624216; підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 137, 24.02.2006 приватний нотаріус Сенченко К.В.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що незаконні дії учасника ТОВ «Віра-2» ОСОБА_2 стосовно поділу належного товариству майна, без відома його учасників, призвело до порушення корпоративних прав позивача, зокрема, права на отримання вартості частини майна товариства, пропорційну належній йому частці в статутному капіталі.

На думку позивача, оскільки відповідач не має грошових коштів для проведення розрахунку з позивачем, продаж належного товариству об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 є єдиною можливістю проведення розрахунків з позивачем та іншими учасниками, які вийшли з товариства та спадкоємцями померлого учасника.

Дії відповідача-1 щодо переоформлення права власності на відповідача-2 є порушенням вимог ст.13 Цивільного кодексом України, а також навмисними діями, вчиненими в інтересах одного з учасників ТОВ «Віра-2» ОСОБА_2 , яка є засновником ТОВ «Енергомашкомплекс» з метою позбавлення позивача (та інших учасників товариства, їх спадкоємців) можливості отримати належну йому виплату вартості частини майна товариства, пропорційну його частці в статутному капіталі товариства.

Способом захисту прав позивача є вимога щодо відновлення становища, яке існувало до порушення, щодо реєстраційних дій, оскільки ці вимоги є похідними від спору, що виник з корпоративних відносин.

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.10.2019 у даній справі у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомашкомплекс" 21 100 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовляючи у задоволенні позову господарський суд першої інстанції послався на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.07.2014 на нежитлові приміщення напівпідвалу та підвалу літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_2 , індексні номери відповідно: 24447107; 24445319; 24451029; 24449390, які на праві приватної власності, розмір частки 1/1, належать товариству з обмеженою відповідальністю «Енергомашкомплекс», в установленому законом порядку визнані недійсними чи скасовані.

Окрім того не є скасованою і державна реєстрація права власності за ТОВ «Енергомашкомплекс» на вказані об`єкти нерухомості.

Суд визнав недоведеним позивачем факт незаконності дій товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2" щодо відчуження майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , тому відмовив у задоволенні вказаної вимоги із зазначеної підстави.

Суд погодився з доводами відповідача 3 стосовно того, що такі реєстраційні дії як внесення запису про скасування із закриттям розділу в нормах Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно» не існує, оскільки це дві окремі реєстраційні дії.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із згаданим рішенням ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання позивача в частині залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також у прийнятті до розгляду заяви про доповнення заявлених позовних вимог, чим порушено приписи п.2 ч.3, п.2 ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України.

На думку апелянта, господарським судом неправомірно відмовлено у задоволенні поданих позивачем клопотань про витребування доказів.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд порушив приписи ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки незалежно від того, хто нині є власником спірних об`єктів нерухомого майна, підлягає внесенню до Державного реєстру права запису про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду документів на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Скаржник вважає, що заявлені ним позовні вимоги належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу адвоката неспівмірні зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

3.2 Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу товариством з обмеженою відповідальністю "Віра-2" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Віра-2" зазначає, що ОСОБА_1 , як учасник юридичної особи має право на виплату компенсації, але жодним чином не майном або не за рахунок майна. Право ОСОБА_1 не може обмежувати прав інших учасників.

Спірне майно не перестало існувати, як вказує апелянта, а виключно змінило свій статус з часток у складі одного цілого на відокремлені одиниці.

Під час судового розгляду позивачем неодноразово подавались клопотання, які не тільки були подані з порушенням процесуальних вимог, а й направлені на розгляд іншого спору, тобто зміну предмету та підстав позову. Зокрема, позивач намагався залучити в якості співвідповідачів колишніх учасників ТОВ "Віра-2", розширити предмет позову та змінити його підстави.

Таким чином, на думку відповідача-1, судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні цих клопотань.

Вимоги, викладені позивачем у заяві про уточнення позовних вимог по своїй суті змінюють одночасно предмет та підстави позову, а тому судом правомірно відмовлено у задоволенні заяви позивача від 26.06.2019.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергомащкомплекс", ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не можуть бути належними відповідачами у питанні спору про корпоративні права учасника ТОВ "Віра-2", а тому суд дійшов вірного висновку та відмовив у задоволенні клопотання про залучення їх в якості співвідповідачів.

Доводи скаржника про те, що незаконні дії учасника ТОВ "Віра-2" ОСОБА_2 стосовно поділу належного товариству майна без відмова учасників, призвели до порушення корпоративних прав позивача, не відповідає дійсності, оскільки в період з дати ухвалення рішень Жовтневого районного суду м. Запоріжжя №2-2854/06, 2-22853/06 від 24.07.2006 по 02.11.2011 ОСОБА_1 не тільки мав частку у статутному капіталі ТОВ "Віра-2", але й був обізнаний про наслідки прийняття зазначених рішень суду і погоджувався з ними.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергомашкомплекс" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач-2 зазначає, що інтереси ОСОБА_1 як учасника ТОВ "Віра-2" повинні розглядатись виключно у рамках корпоративного спору, а не виходити за його межі, тим більше зачіпати інтереси повноправного власника нерухомого майна.

Відповідач-2 звертає увагу, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо заявлених вимог. Зокрема, під час розгляду справи №908/881/13-г, судом неодноразово витребувалися копії протоколів загальних зборів учасників товариства, матеріали реєстраційної справи тощо. Отже, ще у 2015 році позивач був обізнаний, що майно перейшло від ТОВ "Віра-2" до ТОВ "Енергомашкомплекс", але не вчинив жодних дій щодо цього.

Приміщення №№199,200,201 не були предметом судового розгляду ані у суді першої інстанції, ані у апеляційній, отже на зазначену нерухомість не відкривався новий розділ у реєстрі, а тому цей розділ не підлягає закриттю.

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2019 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Мороза В.Ф., Вечірка І.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, призначено справу до розгляду на 11.12.2019.

11.12.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 23.12.2019.

23.12.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 21.01.2020.

21.01.2020 у судове засідання з`явився представники відповдіача-1 та відповідача-2, які надали відповідні пояснення по справі.

Інші учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника інших учасників справи.

21.01.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

Відповідно до п.4.5 Статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2" (із змінами та доповненнями), затвердженого загальними зборами учасників ТОВ "Віра-2" протоколом від 07.02.03 № 2 та зареєстрованим у відділі реєстрації та Єдиного реєстру Запорізької міської ради 16.12.03 за № 0030019), ОСОБА_1 був учасником товариства з 21 часткою в статутному фонді.

31.01.2006 між управлінням у справах приватизації товариством з обмеженою відповідальністю "Віра-2" укладено договір купівлі-продажу об`єкта права комунальної власності № 22, згідно з яким (п. 1.1 договору), предметом цього договору є передача права власності на комунальне майно м. Запоріжжя, яке на підставі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 453696, № 453697, № 453698 від 15.09.05 є власністю територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради та перебуває на балансі КП "ВРЕЖО № 2", шляхом приватизації способом викупу на підставі рішення Запорізької міської ради від 05.03.97 № 11 та відповідно до наказу органу приватизації від 28.11.05 № 930 (об`єкт приватизації).

Відповідно до п. 1.2. договору, об`єктом приватизації є нежитлове приміщення (літера А-9) продовольчого магазину № 2 у складі: приміщення № 199 підвалу, а саме: коридор № 1 площею 11,2 кв.м.; склад № 2 площею 19,7 кв.м.; вентиляторна № 3 площею 5,4 кв.м.; вентиляторна № 4 площею 8,7 кв.м.; сходова клітина № 6 площею 12,5 кв.м.; коридор № 7 площею 12,7 кв.м.; холодильна камера № 8 площею 14,8 кв.м.; приміщення № 9 площею 27,8 кв.м.; приміщення № 10 площею 12,3 кв.м.; коридор № 11 площею 38,3 кв.м.; склад № 12 площею 31,7 кв.м.; фасовочна № 13 площею 8,6 кв.м.; коридор № 14 площею 7,2 кв.м.; склад № 15 площею 39,4 кв.м.; склад № 17 площею 14,8 кв.м.; склад № 18 площею 31,3 кв.м., загальною площею 296,4 кв.м., що складає 9/10 частин приміщення № 199; приміщення № 200 підвалу, а саме: електрощитова № 9 площею 8,8 кв.м.; склад № 16 площею 18,3 кв.м.; роздягальня № 17 площею 13,3 кв.м.; душева № 19 площею 5,7 кв.м.; кладова № 30 площею 2,9 кв.м., загальною площею 49,0 кв.м., що складає 11/10 частин приміщення № 200; приміщення № 201 напівпідвалу, загальною площею 716,6 кв.м., загальною площею за внутрішніми замірами 1062,0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно Витягу з Державного реєстру правочинів від 24.02.2006 № 2114874 вищевказані нежитлові приміщення зареєстровані на підставі цього договору купівлі-продажу за товариством з обмеженою відповідальністю "Віра-2".

02.12.2011 ОСОБА_1 звернувся з нотаріально посвідченою заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2" про вихід зі складу учасників товариства, відповідно до якої просив провести розрахунок вартості належної йому частки в майні товариства виходячи з ринкової (справедливої) оцінки вартості майна товариства, підтвердженої висновком незалежної експертизи або надати погоджену частину майна в натуральній формі згідно зі ст. 54 Закону України "Про господарські товариства".

З матеріалів справи убачається, що загальними зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2" від 02.12.2011 вирішено виключити ОСОБА_1 з учасників товариства, розрахунки з ним провести згідно із законодавством.

Між тим рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2" від 02.12.2011 про сплату позивачу грошової вартості належної йому частки майна товариству у встановлений строк - до 02.12.2012 не було виконано.

11.03.2013 ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2" про стягнення вартості частки майна.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 24.07.06 у справі № 2-2853/06 позовну заяву ОСОБА_2 до орендного підприємства "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" про виділ частки в натурі та державної реєстрації відокремленого об`єкту нерухомості - задоволено. За вказаним рішенням суд вирішив: виділити ТОВ "Віра-2" в натурі нежиле приміщення підвалу за адресою: АДРЕСА_3, що складається з: складу № 16 площею 18,3 кв.м., роздягальні № 17 площею 9,3 кв.м., коридору № 17-1 площею 7,5 кв.м., кладової № 19 площею 1,3 кв.м., туалету № 19-1 площею 1,2 кв.м., душової № 19-2 площею 1,3 кв.м., загальною площею 38,9 кв.м. з присвоєнням нового реєстраційного номеру - 206; виділити ТОВ "Віра-2" в натурі нежиле приміщення підвалу за адресою: АДРЕСА_3, що складається з: електрощитової № 9 площею 8,8 кв.м., з присвоєнням нового реєстраційного номеру - 205; визнати за ТОВ "Віра-2" право власності на дані нежилі приміщення, як окремі об`єкти нерухомості; зобов`язати орендне підприємство "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право власності на відокремлене приміщення підвалу за адресою: АДРЕСА_3, що складається з: складу № 16 площею 18,3 кв.м., роздягальні № 17 площею 9,3 кв.м., коридору № 17-1 площею 7,5 кв.м., кладової № 19 площею 1,3 кв.м., туалету № 19-1 площею 1,2 кв.м., душової № 19-2 площею 1,3 кв.м., загальною площею 38,9 кв.м., реєстраційний номер - 206; зобов`язати орендне підприємство "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право власності на відокремлене приміщення підвалу за адресою: АДРЕСА_3, що складається з: електрощитової № 9 площею 8,8 кв.м., реєстраційний номер - 205.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 19.12.2017 у справі № 2-2853/06, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2006 у справі № 2-2853/06 скасовано та прийнято постанову, якою відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до орендного підприємства "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" про виділ частки в натурі та державної реєстрації відокремленого об`єкту нерухомості.

Постановою Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 2-2853/06, касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову апеляційного суду Запорізької області від 19.12.2017 залишено без змін.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2006 у справі № 2-2854/06 позовну заяву ОСОБА_2 до орендного підприємства "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" про виділ частки в натурі та державної реєстрації відокремленого об`єкту нерухомості - задоволено. За вказаним рішенням суд вирішив: виділити ТОВ "Віра-2" в натурі нежиле приміщення підвалу за адресою: АДРЕСА_3, що складається з: коридору № 1 площею 11,2 кв.м., складу № 2 площею 19,7 кв.м., вентиляційної № 3 площею 5,4 кв.м., вентиляційної № 4 площею 8,7 кв.м., сходової клітки № 6 площею 12,5 кв.м., коридору № 7 площею 12,7 кв.м., холодильної камери № 8 площею 14,8 кв.м., кімнати № 9 площею 40,6 кв.м., складу № 10 площею 71,1 кв.м., фасовочної № 11 площею 8,6 кв.м., коридору № 12 площею 7,2 кв.м., складу № 13 площею 39,4 кв.м., складу № 15 площею 14,8 кв.м., складу № 16 площею 31,3 кв.м., загальною площею 298,0 кв.м., з присвоєнням нового реєстраційного номеру - 204; визнати за ТОВ "Віра-2" право власності на дане нежиле приміщення, як окремий об`єкт нерухомості; зобов`язати орендне підприємство "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право власності на відокремлене приміщення підвалу за адресою: АДРЕСА_3, що складається з: коридору №1 площею 11,2 кв.м., складу №2 площею 19,7 кв.м., вентиляційної №3 площею 5,4 кв.м., вентиляційної № 4 площею 8,7 кв.м., сходової клітки №6 площею 12,5 кв.м., коридору №7 площею 12,7 кв.м., холодильної камери № 8 площею 14,8 кв.м., кімнати №9 площею 40,6 кв.м., складу №10 площею 71,1 кв.м., фасовочної №11 площею 8,6 кв.м., коридору №12 площею 7,2 кв.м., складу № 13 площею 39,4 кв.м., складу № 15 площею 14,8 кв.м., складу №16 площею 31,3 кв.м., загальною площею 298,0 кв.м., з присвоєнням нового реєстраційного номеру - 204.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 05.04.2017 у справі № 2-2854/06, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2006 у справі № 2-2854/06 скасовано та прийнято постанову, якою відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 .

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2018 у справі №0840/2683/18 закрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Нікітенко Людмили Олександрівни, Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, треті особи: ТОВ "Віра-2" та ТОВ "Енергомашкомплекс" про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою третього апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019 у справі №0840/2683/18, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.18 у справі № 0840/2683/18 залишено без змін.

У заяві від 22.03.2018 про скасування державної реєстрації, ОСОБА_1 просив департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ "Віра-2" на виділенні в натурі нежилі приміщення підвалу літ. А-9 приміщення 204, 205, 206, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Нікітенко Л.О. від 26.03.2018 №40302124 вирішено відмовити у скасуванні державної реєстрації, розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в розділі 1 відкритому на приміщення 205 по АДРЕСА_3 , відсутній актуальний запис про право власності на нерухоме майно на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2006 за ТОВ "Віра-2"; право власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано на підставі інших документів за іншим власником.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Нікітенко Л.О. від 26.03.18 № 40302655 вирішено відмовити у скасуванні державної реєстрації, розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в розділі 1 відкритому на приміщення 205 по АДРЕСА_3, відсутній актуальний запис про право власності на нерухоме майно на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2006 за ТОВ "Віра-2"; право власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано на підставі інших документів за іншим власником.

Відповідно до Свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 18.07.2014, нежитлове приміщення напівпідвалу літ. А-9, за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення 201 , загальною площею 694,3 кв.м., індексний номер 24447107; нежитлове приміщення підвалу літ. А-9, за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення 204, загальною площею 298,0 кв.м., індексний номер 24445319; нежитлове приміщення підвалу літ. А-9, за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення 205, загальною площею 8,8 кв.м., індексний номер 24451029; нежитлове приміщення підвалу літ. А-9, за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення 206, загальною площею 38,9 кв.м., індексний номер 24449390, з приватною формою власності та частки розміру 1/1 належать товариству з обмеженою відповідальністю "Енергомашкомплекс".

Рішенням господарського суду Запорізької області від 27.01.2016 у справі №908/881/13-г, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.2016 стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2" на користь ОСОБА_1 446 170,00 грн. вартості частки у статутному капіталі товариства.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2016 зазначені судові рішення залишені без змін.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.07.2017 у справі 908/1152/17, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.10.2017, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2" на користь ОСОБА_1 456 860,66 грн. інфляційних втрат та 40 118,63 грн. 3 % річних.

Відповідачем визнано, що до теперішнього часу рішення господарських судів у справі №908/881/13-г та № 908/1152/17 не виконані, про що свідчать надані позивачем на вимогу суду апеляційної інстанції копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 03.01.2018, 12.01.2018 та лист Олександрівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізький області від 20.12.2019 №30901/6 про стан наведених виконавчих проваджень.

Також на виконання вимоги суду апеляційної інстанції товариством з обмеженою відповідальністю "Віра-2" надано додаткові докази в підтвердження обставин зміни статутного капіталу ТОВ "Віра-2", які приймаються колегією суддів до уваги.

Так, відповідно до протоколу №1-14 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2" від 15.01.2014, зокрема, вирішено збільшити статутний капітал товариства та встановити його у розмірі 1 703 000,00 грн.; частки учасників товариства у грошовому, відсотковому та кількісному вираженні складають: ОСОБА_2 - 30 часток на суму 510 900,00 грн., що дорівнює 30% у статутному капіталі; ОСОБА_3 - 70 часток на суму 1 192 100,00 грн., що дорівнює 70% у статутному капіталі.

Згідно протоколу №2-14 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2" від 13.03.2014, зокрема, вирішено, у зв`язку з поданням ОСОБА_3 заяви про вихід з товариства, виключено ОСОБА_3 зі складу товариства; виплати вартості частини майна товариства вирішено замінити переданням наступного нерухомого майна в натурі: нежитлове приміщення, загальною площею 694,3 кв.м., розташоване: АДРЕСА_5 ; зменшити статутний капітал товариства та встановити його у розмірі 510 900,00 грн.; частки учасників товариства, у грошовому, відсотковому та кількісному вираженні складають: ОСОБА_2 - 100 часток на суму 510 900,00 грн., що дорівнює 100 % у статутному капіталі.

За актом приймання-передачі нерухомого майна від 17.03.2014 товариство з обмеженою відповідальністю "Віра-2" передало, а ОСОБА_3 прийняв в якості компенсації вартості внеску до статутного фонду товариства, наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення, загальною площею 694,3 кв.м., розташоване: АДРЕСА_3 , приміщення 201.

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно за №20543542 від 15.04.2014 нежитлове приміщення, напівпідвалу, літ.А-9, загальною площею 694,3 кв.м., розташоване: АДРЕСА_5 , належить ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу №4-14 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2" від 05.05.2014, зокрема, вирішено, у зв`язку з поданням ОСОБА_2 заяви про вихід з товариства, виключити ОСОБА_2 із складу учасників товариства. Виплату вартості частини майна товариства вирішено замінити переданням наступного нерухомого майна в натурі: нежитлове приміщення, підвалу літ.А-9, загальною площею 298 кв.м, розташоване: АДРЕСА_3 , приміщення 204 ; нежитлове приміщення, підвалу літ. А-9, загальною площею 8,8 кв.м, розташоване Запорізька АДРЕСА_3 , приміщення 205 ; нежитлове приміщення, підвалу літ.А-9, загальною площею 38,9 кв.м., розташоване: АДРЕСА_3 приміщення 206. Зменшено статутний капітал товариства та встановлено його у розмірі 5 161,00 грн.; частки учасників товариства, у грошовому, відсотковому та кількісному вираженні складають: ОСОБА_3 - 100 часток на суму 5 161,00 грн., що дорівнює 100 % у статутному капіталі.

Згідно акту приймання-передачі нерухомого майна від 07.05.2014 товариство з обмеженою відповідальністю "Віра-2" передало, а ОСОБА_2 прийняла в якості компенсації вартості внеску до статутного фонду товариства, зокрема, наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення, підвалу літ.А-9, загальною площею 298 кв.м, розташоване: АДРЕСА_3 приміщення 204 ; нежитлове приміщення, підвалу літ. А-9, загальною площею 8,8 кв.м, розташоване АДРЕСА_3 приміщення 205 ; нежитлове приміщення, підвалу літ.А-9, загальною площею 38,9 кв.м., розташоване: АДРЕСА_3 , приміщення 206.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, перевіривши встановлені на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є питання про законність дій товариства з обмеженою відповідальністю «Віра-2» щодо відчуження належного йому об`єкту нерухомого майна ТОВ "Енергомашкомплекс".

Скаржник уважає, що при нездійсненні з ним повного розрахунку по виплаті вартості належної йому частки у статутному фонді товариства, відповідач 1 такими діями з відчуження нерухомого майна порушив його корпоративні права як учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Віра-2», який вибув з товариства.

З матеріалів господарської справи встановлено, що з дати подачі заяви про вихід з товариства - 02.12.2011 ОСОБА_1 не є учасником товариства з обмеженою відповідальністю «Віра-2».

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, у відповідності до вимог частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Тим самим, приписи наведених правових норм чинного законодавства визначають об`єктом судового захисту порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Юрисдикція господарських справ установлена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом, зокрема, пунктів 1,3,4,10,13 частини першої якої господарські суди розглядають: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Право учасника товариства вийти в установленому порядку з товариства закріплено в підпункті «в» частини першої статті 10 Закону України «Про господарські товариства».

За правилами частини першої статті 54 цього Закону при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Пунктом 12.3 статуту ТОВ "Віра-2" передбачено, що при виході учасника з товариства йому виплачується вартість частини майна Товариства, пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата відбувається після затвердження звіту за рік і в якому він вийшов з ТОВ "Віра-2", та в строк до 12 місяців з дня виходу. За вимогою учасника та за згодою ТОВ "Віра-2" внесок може бути повернений повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, сплачується належна йому частина прибутку, одержана товариством у даному році до моменту його виходу. Майно, яке передано учасником товариства тільки у користування, повертається йому в натуральній формі без винагороди.

Отже, при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю у товариства виникає обов`язок сплатити йому вартість частини майна товариства, пропорційну його частці у статутному фонді товариства, або здійснити такий розрахунок на вимогу учасника та за згодою товариства у натуральній формі.

Представлені сторонами справи докази свідчать про те, що у 2014 році ОСОБА_2 за рішенням загальних зборів вийшла з учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Віра-2» та за її вимогою і за згодою товариства її внесок було повернуто в натуральній формі шляхом передачі на її користь (їй у власність) належного підприємству нерухомого майна.

Зазначене рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю «Віра-2» на теперішній час є чинним, позивач його законність не оскаржує.

У юридичній літературі під відчуженням об`єкта розуміють перенесення від однієї особи на користь іншої особи присвоєності блага. Тобто, у даному випадку об`єкт цивільного права перестає належати одній особі з одночасним присвоєнням його іншою особою.

Згідно до положень статті 14 Господарського процесуального кодексу України «Диспозитивність господарського судочинства» суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому позивач розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Зважаючи на викладені обставини, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що товариство з обмеженою відповідальністю «Віра-2» не здійснювала дії з відчуження належного йому на праві власності вказаного позивачем майна товариству з обмеженою відповідальністю «Енергомашкомплекс».

Внесення ОСОБА_2 нерухомого майна, отриманого від товариства з обмеженою відповідальністю «Віра-2» у натуральній формі як вклад у статутний капітал при виході з Товариства, у якості внеску у статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомашкомплекс», не може розцінюватись судом як відчуження цього майна ТОВ «Віра-2» безпосередньо ТОВ «Енергомашкомплекс».

Позивачем не надано суду об`єктивних і достовірних доказів на підтвердження факту вчинення товариством з обмеженою відповідальністю "Віра-2" оскаржуваємої дії щодо відчуження нерухомого майна на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомашкомплекс", наявності між цими сторонами оскаржуваних майнових правовідносин, чим мотивовано позов.

Скаржник зазначеного при апеляційному розгляді справи не спростував, протилежного не довів. Його доводи в цій частині є непереконливими, вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на власному помилковому сприйнятті дійсних обставин та неправильному тлумаченні скаржником норм процесуального права.

Відтак позивачем заявлена позовна вимога про визнання незаконною дії юридичної особи, яку вона фактично не вчиняла.

Підставою для звернення до суду у відповідності до вимог господарського процесуального закону є наявність порушеного права і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Порядок проведення скасування записів Державного реєстру речових прав встановлений Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на спірні об`єкти нерухомого майно зареєстровано на підставі свідоцтв про право власності від 18.07.2014 за ТОВ "Енергомашкомплекс".

За приписами ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 ч. 6 статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

У разі, якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про внесення змін до запису Державного реєстру прав, про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна відповідний запис скасовується.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про відмову в державній реєстрації прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 ч. 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування відповідного рішення та відновлюється розгляд документів за відповідною заявою у сфері державної реєстрації прав.

Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

Наявні в матеріалах справи свідоцтва про право власності від 18.07.2017 не є скасованими, як у відповідності до поданих документів також не є скасованою і державна реєстрація права власності за ТОВ "Енергомашкомплекс" на вказані об`єкти нерухомості.

У відповідності до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно", реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно", розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються у разі:

1) знищення об`єкта нерухомого майна; 2) поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна; 3) державної реєстрації права власності на новостворений об`єкт нерухомого майна, щодо якого в Державному реєстрі прав відкрито розділ як на об`єкт незавершеного будівництва.

Відповідно до п. 9 Порядку ведення Державного реєстру прав, згідно з яким під час формування заяви про скасування додатково до відомостей, передбачених пунктом 6 цього Порядку, вносяться відомості про тип скасування: запису про скасування державної реєстрації прав; внесення запису про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав; скасування запису Державного реєстру прав.

Вищезазначений перелік є вичерпним.

З наведеного вбачається, що такої реєстраційної дії, як внесення запису про скасування з закриттям розділу не існує взагалі, це дві окремі реєстраційні дії.

У відповідності до п. 30 Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, до державного реєстру прав вносяться відомості про право власності та суб`єктів такого права.

Згідно п. 9 Порядку, під час формування заяви про скасування вносяться відомості про номер запису Державного реєстру прав (у разі наявності запису в Державному реєстрі прав). Таким чином, для скасування запису про право власності, також повинен бути зазначений номер цього запису.

Всупереч наведеному, у позовній заяві позивачем не зазначено номери права власності, які підлягають скасуванню, а також власник майна щодо якого дана реєстраційна дія повинна бути виконана.

Приймаючи до уваги відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконними дій товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2" щодо відчуження спірного нерухомого майна товариству з обмеженою відповідальністю "Енергомашкомплекс", колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради щодо зобов`язання останнього вчинити певні реєстраційні дії.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання позивача в частині залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (частина третя ст.45 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 48 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

02.07.2019 до господарського суду надійшла заява позивача про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначена заява обґрунтована посиланням на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належать до засновників та учасників ТОВ "Енергомашкомплекс", мають корпоративні права у ТОВ "Енергомашкомплекс". Сухова Г.П. - керівник та підписант ТОВ "Енергомашкомплекс". Лунін В.І. є учасником ТОВ "Віра-2" та має корпоративні права у ТОВ "Віра-2". ОСОБА_2 була учасником ТОВ "Віра-2" до 05.05.2014, мала корпоративні права у ТОВ "Віра-2". ОСОБА_2 - підписант ТОВ "Віра-2".

На думку позивача, заявлений ним позов стосується корпоративних прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в ТОВ "Енергомашкомплекс" та в ТОВ "Віра-2".

Пунктом 1 частини першої статті 115 Цивільного кодексу України встановлено, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

З огляду на предмет спору у даній справі, приймаючи до уваги, що власником нерухомого майна є ТОВ "Енергомашкомплекс", місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості співвідповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Щодо доводів апелянта про неправомірну відмову судом першої інстанції у задоволенні поданих позивачем клопотань про витребування доказів, колегія суддів враховує таке.

Частиною першою ст.81 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах 2 та 3 ст.80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частини другої ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази (ч.3 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України).

Судом першої інстанції встановлено, що подані до суду клопотання про витребування доказів не містять належного обґрунтування щодо того, які саме обставини може підтвердити або спростувати докази, які просить суд витребувати позивач у товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2" та Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Крім того, як свідчить зміст прохальної частини клопотання від 25.04.2019 про витребування доказів, яке було подано разом із позовною заявою та клопотання від 26.06.2018 (подане до суду 02.07.2019) позивач просить суд витребувати від відповідача 3 не тільки копії свідоцтв про право власності та копії рішень про державну реєстрацію, але й усі копії документів, що містяться у реєстраційних справа на об`єкти спірного нерухомого майна за чотирма різними реєстраційними номерами, про що в клопотанні про витребування доказів при поданні позову заявлено не було. Також у клопотанні від 26.06.2018 позивач просить витребувати докази вже не тільки від відповідача 3, але й від відповідача 1 - ТОВ "Віра-2".

Жодних обґрунтувань з приводу того, чому клопотання від 26.06.2018 (надійшло до суду 02.07.2019) не було подано у строк, зазначений в частинах 2 та 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, зокрема про витребування від відповідача 1 - ТОВ "Віра-2" відповідних доказів та щодо необхідності витребування від відповідача 3 всіх документів, які містяться в реєстраційних справах у клопотанні не зазначено.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції правомірно залишив без задоволення клопотання позивача про витребування доказів від 25.04.2019 та від 26.06.2018.

Місцевим господарським судом обґрунтовано залишено без задоволення заяву позивача про уточнення позовних вимог від 26.06.2019, оскільки зі змісту даної заяви вбачається, що позивач просив одночасно змінити підставу та предмет позову, що суперечить приписам ст.46 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не приймає до уваги доводи скаржника, що заявлені ним позовні вимоги належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 4 вересня 2018 року у справі №823/2042/16 дійшла наступних правових висновків.

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим.

Оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Відповідно до вимог частини четвертої ст.236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Стосовно заперечень скаржника щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступне.

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції, представником відповідача 2 заявлено до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 21 100,00 грн.

В підтвердження заявлених вимог, відповідачем 2 додано до матеріалів справи документи на підтвердження щодо надання професійної правничої допомоги, а саме: копію договору про надання правничої допомоги від 10.06.2019 з додатковою угодою до нього від 10.06.2019; детальний акт приймання-передачі виконаних робіт від 03.09.2019 рахунки від 19.06.2019 №178 на загальну суму 5 500,00 грн., від 01.08.2019 №226 на загальну суму 4 500,00 грн. та рахунок-фактуру від 30.08.2019 №СФ-0000254 на загальну суму 11 100,00 грн.; платіжні доручення від 19.06.2019 №193 про оплату юридичних послуг згідно рах.178 від 19.06.2019, від 07.08.2019 №243 про оплату за юридичні послуги згідно рах.226 від 01.08.2019 та від 04.09.2019 №273 про оплату за юридичні послуги згідно рах.254 від 30.08.2019.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу)

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, господарський суд має враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи. Також у порядку статті 86 ГПК України слід надавати належну оцінку доказам фактичного надання стороні адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг із виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг (додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 922/749/18).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України законодавець надав суду право за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в порядку частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами, як це визначено частиною шостою статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, керуючись принципом змагальності сторін у господарському судочинстві відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, суд при здійсненні розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу не зменшує з власної ініціативи розмір таких витрат, оскільки обов`язок доведення їх неспівмірності у розумінні положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторону, яка за результатами розгляду справи по суті повинна понести тягар компенсації таких витрат іншій стороні у справі, яка їх сплатила (додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 922/749/18).

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, що позивач не довів належними і допустимими доказами неспівмірность заявлених до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу

Дійшовши висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про покладення на позивача витрат відповідача-2 на оплату послуг адвоката в сумі 21 100,00 грн.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Проаналізувавши наведені обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, згідно представлених доказів колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність порушеного права позивача, тому не вбачає законних правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позову, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

4.5 Розподіл судових витрат

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому підлягає звільненню від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 01.10.2019 у справі №908/1098/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 29.01.2020.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Суддя І.О.Вечірко

Суддя В.Ф.Мороз