Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2020 р. Справа № 918/712/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н. Ф.,

за участі секретаря судового засідання Оліфер С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця

до Державного підприємства "Клеванське лісове господарство"

про стягнення в сумі 91 160, 00 грн

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Тимошенко О. В.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Державного підприємства "Клеванське лісове господарство" про стягнення заборгованості в сумі 91 160, 00 грн.

Ухвалою суду від 11.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 27.12.2019 року, запропоновано, зокрема, відповідачу подати відзив на позовну заяву і всі докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують заперечення проти позову (у разі їх наявності) - протягом 15-денного строку з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою суду від 27.12.2019 року розгляд справи відкладено на 22.01.2020 року.

16 січня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначає, що під час завантаження вантажу працівниками відповідача було складено акт зважування №1/03 від 27.03.2019 року, відповідно до якого відповідачем було вірно вказано масу вантажу у накладній № 37995974. Також вважає, що комерційні акти та акт позивача не є належними та допустимими доказами, які засвідчують обставини неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у накладній та не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності відповідача, у зв`язку з тим, що останні складені не уповноваженими працівниками позивача. При цьому, вказує, що жодних негативних наслідків для позивача не настало та штрафні санкції, які підлягають стягненню є надмірно великими порівняно зі збитками. Також, Державним підприємством "Клеванське лісове господарство" надано лист №1 від 20.01.2020 року, на підставі якого відповідач вважає, що вантажоодержувачем отриманий товар згідно накладної №37995974 в повному обсязі, про що повідомлено останнім у листі, зокрема, вказано про відсутність претензій щодо маси вантажу.

У судовому засіданні 22.01.2020 року оголошувалася перерва до 30.01.2020 року.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

У березні 2019 року зі станції Клевань Львівської залізниці Державне підприємство "Клеванське лісове господарство" здійснило відправлення вагону № 61811873 згідно накладної №37995974 на станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці.

Як вбачається із накладної №37995974 маса вантажу становить 60000 кг; спосіб визначення ваги: на кранових вагах; вантаж зважено вантажовідправником.

При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вагоні № 61811873 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

При переважуванні вагону в статичному режимі виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні.

Працівниками залізниці складено комерційний акт №450003/58 від 02.04.2019 року, відповідно до якого маса вантажу згідно накладної № 37995974 у вагоні № 61811873 вказана 60000 кг., фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 36500 кг., що на 23500 кг менше, ніж вказано у накладній. Вагон з вантажем зважено в статичному режимі з повною зупинкою та розщепленням у присутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , прийомоздавальника ОСОБА_3 на справних вагонних 150тн електронно тензометричних вагах, заводський номер 032, що пройшли держповірку 28.12.2018 року. При повторному зважуванні вагону вага підтвердилася. Комерційний акт підписано заступником начальника станції та працівниками станції.

До матеріалів справи долучено акт загальної форми №569 від 02.04.2019 року, виписку з Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах, а також посадову інструкцію заступника начальника станції Нижньодніпровськ Клюєва А. С., робочу інструкцію агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_2 , наказ від 03.01.2019 року про призначення прийомоздавальником вантажу та багажу ОСОБА_3 .

У зв`язку із невідповідністю у вазі, вказаній у накладній, та фактичній, позивачем на підставі ст. 118 Статуту залізниць України було нараховано штраф у п`ятикратному розмірі провізної плати, що становить 91 160, 00 грн, виходячи з розрахунку: 18 232, 00 грн х 5 = 91 160, 00 грн, де 18 232, 00 грн - провізна плата за вагон від станції Клевань Львівської залізниці до станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці.

Провізна плата в розмірі 18 232, 00 грн підтверджується накладною № 37995974.

Крім того, згідно з долученим до матеріалів справи технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки № 14 вагонні тензометричні ваги, заводський номер 032, що знаходяться на станції Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці 28.12.2018 року пройшли повірки та визначені придатними до застосування.

Відповідно до ст. 13 Статуту залізниць України, для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

Наказом Міністерства інфраструктури України 31.07.2012 №442, зареєстрованому в Мінюсті України 11.10.2012 за №1716/22028, затверджено Інструкцію про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України (далі - Інструкція), розроблена відповідно до положень Законів України "Про метрологію та метрологічну діяльність", "Про залізничний транспорт".

Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України, діяльність яких пов`язана із застосуванням, розробленням, виготовленням, продажем, прокатом та обслуговуванням засобів ваговимірювальної техніки, призначених для визначення маси вантажів, які перевозяться залізничним транспортом України, і за результатами зважування на яких оформлюються перевізні документи (п.1.3 Інструкції).

Відповідно до п.1.4 Інструкції, огляд-перевірка придатності засобу ваговимірювальної техніки (далі - ЗВВТ) для зважування вантажів - визначення стану та характеристик ЗВВТ, відновлення, у разі потреби, робочого стану ЗВВТ без заміни або зміни конструкції його елементів чи програмного забезпечення.

Відповідно до п. 5.6 Інструкції, під час експлуатації ЗВВТ виконуються такі види робіт з обслуговування: огляд-перевірка, профілактичне технічне обслуговування, ремонт, технічний огляд ЗВВТ, діагностичне обстеження вагонних ваг.

Під час огляду-перевірки ЗВВТ перевіряється відповідність їх технічного стану конструкторській документації і нормативним вимогам та визначається за допомогою еталонів, чи не перевищуються значення встановлених для ЗВВТ нормованих метрологічних характеристик: для статичних ЗВВТ - непостійність показів ненавантажених ЗВВТ, незалежність показів ЗВВТ від положення вантажу на вантажоприймальному пристрої, похибки навантажених ЗВВТ; для динамічних ЗВВТ - похибка ЗВВТ під час зважування вагонів у русі (п.5.7 Інструкції).

Згідно з п. 3.46 Інструкції не допускається заїзд рухомого складу на вагонні ваги, які не пройшли необхідного діагностичного обстеження, мають прострочені терміни повірки чи огляду-перевірки або мають видимі деформації, тріщини в опорних частинах важелів та в елементах фундаменту, стійок, балок (поздовжніх та поперечних).

Згідно з п. 3.47 Інструкції не допускається зважування вантажів, що перевозяться залізницями, на ЗВВТ, у яких: прострочені терміни повірки; пошкоджені відбитки повірочних тавр або місця їх нанесення; втрачений технічний паспорт ЗВВТ; в останніх записах в технічному паспорті про повірку, огляд-перевірку зроблені виправлення, не засвідчені підписом осіб, зазначених у пункті 2.5 розділу ІІ цієї Інструкції; прострочені терміни огляду-перевірки.

Отже, зважування на вагонних вагах є одним із передбачених Правилами способів визначення маси вантажу.

При цьому, саме зважування є найбільш точним способом визначення маси вантажу.

Отже, можливість визначення маси певних вантажів умовно не виключає можливість її визначення шляхом зважування. Вантажовідправник у такому разі має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Разом з тим, залізниця, користуючись правом, передбаченим статтею 24 Статуту, під час перевірки на станціях не позбавлена права обрати для цього зручний для себе та більш точний спосіб.

Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту залізниць України та п. 5 Правила приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правила оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 р. за № 863/5084, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Разом з тим, відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача і супроводжує вантаж до станції призначення.

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (стаття 24 Статуту залізниць України).

На підставі ч.ч. 1, 2, 3 ст. 23 Статуту залізниць України, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

У ч. 4 ст. 52 Статуту залізниць України зазначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

За приписами ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Приписами Статуту залізниць України прямо передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до приписів ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до п. 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 року №334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена не збереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться.

Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Пунктом 10 Правил складання актів, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району, завідувач (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, в пункті 10 Правил складання актів передбачено перелік осіб - працівників залізниці, які мають право підписувати комерційної акти в силу їх посадового становища:

начальник станції (його заступник), начальник вантажного району,

завідувач (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи),

а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці.

За сукупністю трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

Згідно з пунктом 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Отже, за змістом положень ст. ст. 6, 118, 122, 129 Статуту залізниць України допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Дослідивши наявний в матеріалах справи комерційний акт №450003/58 від 02.04.2019 року та копії посадової інструкції заступника начальника станції Нижньодніпровськ Клюєва А. С., робочої інструкції агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_2 та наказу від 03.01.2019 року про призначення прийомоздавальником вантажу та багажу ОСОБА_3 , судом встановлено, що всі зазначені особи мали право підписувати вказаний комерційний акт згідно з п. 10 Правил складання актів.

Беручи до уваги викладене, наявний в матеріалах справи комерційний акт №450003/58 від 02.04.2019 року відповідає вимогам щодо оформлення, визначених в пункті 10 Правил складання актів (ст. 129 Статуту залізниць України).

Матеріалами справи підтверджується, що Державним підприємством "Клеванське лісове господарство" було порушено Правила оформлення залізничної накладної №37995974 від 28.03.2019 року: неправильно зазначено вагу вантажу, правильність внесення відомостей щодо якого є обов`язком вантажовідправника, передбаченим додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, що є підставою для нарахування до стягнення з відповідача 91 160, 00 грн штрафу.

Щодо доводів відповідача про те, що поставка вантажу в повному обсязі згідно накладної №37995974 підтверджується актом зважування №1/03 від 27.03.2019 року та листом вантажоодержувача №1 від 20.01.2020 року, суд зазначає таке.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.ст. 78,79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17).

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Частинами 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на викладене, долучені відповідачем акт зважування №1/03 від 27.03.2019 року та лист №1 від 20.01.2020 року не є належними та допустимими доказами у розумінні норм ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України та не спростовують висновків суду про наявність підстав для нарахування до стягнення з відповідача 91 160, 00 грн штрафу.

Стосовно тверджень відповідача, що штрафні санкції, які підлягають стягненню є надмірно великими порівняно зі збитками, суд наголошує на тому, що Статут залізниці України є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій та установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, та покладає на порушника відповідальність, яка в цьому випадку передбачена пунктів 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому зазначений штраф відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, а відповідно можливості зменшення штрафу Статутом не передбачено.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2019 року в справі № 914/2339/17, постанові від 16.10. 2019 року № 910/143/19.

При цьому, інші доводи відповідача викладені у відзиві не спростовують висновків суду про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на все викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню судом з покладенням на відповідача на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрат по оплаті судового збору в сумі 1 921, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Клеванське лісове господарство" (35312, Рівненська область, Рівненський район, селище міського типу Клевань, вул. Лісова, буд. 6, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, п/р НОМЕР_1 в АТ Ощадбанк , МФО 300465, , отримувач: філія "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" ) 91 160, 00 грн штрафу.

3. Стягнути з Державного підприємства "Клеванське лісове господарство" (35312, Рівненська область, Рівненський район, селище міського типу Клевань, вул. Лісова, буд. 6, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, п/р НОМЕР_2 , Філія Дніпропетровське обласне управління АТ Ощадбанк, МФО 305482, ) 1 921, 00 грн витрат по сплаті судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 31.01.2020 року.

Суддя Церковна Н. Ф.