ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2020 справа № 914/825/19

За позовом: Фізичної особи - підприємця Радецької Ганни Степанівни, с. Ільник, Турківський район, Львівська область,

до відповідача-1: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_22, м. Турка, Львівська область,

до відповідача-2: Фізичної особи - підприємця Кулієва Арзу Мугдат Огли, м. Львів

з участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_21 , м. Львів

про витребування майна із чужого незаконного володіння

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: Сибаль О.Б., Буловчак В.І., Сорока О.Є. - представники;

від відповідача 1: ОСОБА_22, Вовк О.С.- представник;

від відповідача 2: не з`явився

від третьої особи: Пономарьов М.М. - представник.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/825/19 за позовом Фізичної особи - підприємця Радецької Ганни Степанівни до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_22 та до Фізичної особи - підприємця Кулієва Арзу Мугдат Огли, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_21 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 03.05.2019 було відкрито провадження у справі № 914/825/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.06.2019. Розгляд заяви позивача про забезпечення позову суд призначив у судовому засіданні на 03.06.2019. Ухвалою від 03.06.2019 суд постановив заяву про забезпечення позову задовольнити частково та підготовче засідання відкласти на 10.06.2019. Ухвалою суду від 10.06.2019 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 31.07.2019.

25.07.2019 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить позовні вимоги в частині витребування майна, перелік якого міститься у додатку до позовної заяви під номерами 5, 6, 7, 8, 10, 15, 17, 23, 24, 24, вважати такою, від якої позивач відмовився. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

В підготовчому судовому засіданні 31.07.2019 оголошено перерву до 09.08.2019.

Ухвалою від 09.08.2019 суд залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_21 і на стороні відповідача - ФОП Кулієва Арзу Мугдат Огли та відклав підготовче засідання на 09.09.2019.

21.08.2019 представником позивача через канцелярію господарського суду подано заяву про визнання недійсними пов`язаних з предметом спору правочинів, в порядку ч. 3 ст. 184, ч. 3 ст. 237 ГПУ України. Зазначена заява мотивована тим, що позивач не заявляв раніше вимогу про визнання вказаних договорів недійсними, оскільки йому не було відомо про їх існування, відповідач надав ці договори лише 31.07.2019 р. разом із запереченнями, а у відзиві на позовну заяву про них взагалі нічого не згадувалося. Вказана заява прийнята судом до розгляду. 05.09.2019 представник відповідача 1 через канцелярію суду надав заперечення на заяву про визнання недійсними пов`язаних з предметом спору правочинів.

В підготовчому засіданні 09.09.2019 було оголошено перерву до 18.09.2019, про що третю особу - ФОП Кулієва Арзу Мугдат Огли було повідомлено відповідною ухвалою, в порядку ст. 120 ГПК України.

Ухвалою суду від 18.09.2019 відкладено підготовче засідання на 10.10.2019, змінено процесуальний статус третьої особи у справі № 914/825/19 залучивши Фізичну особу - підприємця Кулієва Арзу Мугдат Огли в якості відповідача-2 у справі № 914/825/19. Також, вказаною ухвалою, зокрема, зобов`язано відповідачів - 1 та 2 представити суду оригінали договорів купівлі-продажу від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013, від 02.12.2013, укладених між ОСОБА_22 та ФОП Кулієвим Арзу Мугдат Огли.

07.10.2019 через канцелярію господарського суду від представника відповідача-2 - ФОП Кулієва Арзу Мугдат Огли надійшла заява про роз`яснення ухвали Господарського суду Львівської області від 18.09.2019 у даній справі. Ухвалою від 10.10.2019 суд відклав підготовче засідання на 16.10.2019 та ухвалив заяву відповідача-2 (ФОП Кулієва Арзу Мугдат Огли) про роз`яснення ухвали суду від 18.09.2019 розглядати в судовому засіданні 16.10.2019. Ухвалою від 16.10.2019 суд відмовив в задоволенні заяв відповідача-2 про роз`яснення ухвали від 18.09.2019 та про закриття провадження у справі, також відмовив в задоволенні клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі та відклав підготовче засідання на 06.11.2019.

Представники позивача у судове засідання 06.11.2019 з`явилися, підтримали раніше подане клопотання від 19.08.2019 про призначення судової фізико-хімічної експертизи для встановлення давності складення договорів купівлі-продажу спірного обладнання від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013, від 02.12.2013, укладених між ОСОБА_22 та ФОП Кулієвим Арзу Мугдат Огли. Представник відповідача-1 у судове засідання 06.11.2019 з`явився, через канцелярію суду подав клопотання від 06.11.2019 про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Сихівського районного суду міста Львова у справі № 464/5625/19 за позовом ОСОБА_22 до ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , та ФОП Радецької Г. С. про визнання недійсними договору купівлі-продажу від 12.08.2013 та договору оренди обладнання від 27.10.2018. Разом із клопотанням подав копію ухвали Сихівського районного суду міста Львова про відкриття провадження у справі № 464/5625/19. Представник відповідача-2 у судове засідання 06.11.2019 з`явився, через канцелярію суду подав відзив, згідно якого заперечив щодо вимог позивача про визнання недійсними договорів купівлі-продажу обладнання від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013, від 02.12.2013. Також, заперечив щодо клопотання позивача про призначення судової фізико-хімічної експертизи вищевказаних документів. Крім цього, повідомив про відсутність у відповідача-2 оригіналів договорів купівлі-продажу обладнання від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013, від 02.12.2013, укладених між ОСОБА_22 та ФОП Кулієвим Арзу Мугдат Огли та неможливість виконання ним вимог ухвал суду щодо їх представлення для огляду в судовому засіданні. Представник третьої особи на стороні позивача в судове засідання з`явився, висловив свої міркування щодо клопотання позивача про призначення судової експертизи та щодо клопотання відпровідача-1 про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 06.11.2019, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 25.11.2019.

Представники позивача у судове засідання 25.11.2019 з`явилися, надали усні пояснення по суті спору, заявили клопотання про виклик свідків у наступне судове засідання, просили суд визнати обов`язковою явку у наступне судове засідання відповідача-2 - ФОП Кулієва Арзу Мугдат Огли. Представник відповідача-1 у судове засідання з`явився, надав усні пояснення по справі, підтримав своє клопотання від 05.09.2019 про виклик у наступне судове засідання свідків. Представник відповідача-2 у судове засідання 25.11.2019 не з`явився. Представник третьої особи на стороні позивача в судове засідання з`явився, надав усні пояснення по справі, щодо клопотання представників позивача та відповідача-1 про виклик свідків у наступне судове засідання не заперечив. Клопотання представників позивача та відповідача-1 про виклик свідків в судове засідання для допиту судом задоволено.

В судовому засіданні 11.12.2019 розгляд справи відкладено на 24.12.19, у зв`язку із необхідністю витребовування у відповідача-1 оригіналів доказів, долучених до матеріалів справи.

24.12.2019 розгляд справи відкладено на 15.01.2020 з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

В судове засідання, яке відбулося 15.01.2020 представники позивача з`явилися, позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач 1 та його представник в судове засідання з`явилися, позовні вимоги заперечили з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях. Представник третьої особи на стороні позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у письмових поясненнях.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 15.01.2020 розглянуто справу по суті та оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі.

Позиція позивача.

Позивач, Радецька Ганна Степанівна , є фізичною особою-підприємцем, зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 20.02.2013 року.

12.08.2013 ОСОБА_5 придбав у фізичної особи-підприємця ОСОБА_21 обладнання для автосервісу та ремонту автомобілів (надалі - майно, обладнання). Вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу № 12/08, а також специфікаціями до нього. Факт здійснення ОСОБА_5 оплати за вищевказане майно підтверджується відповідними видатковими накладними.

Після придбання майна ОСОБА_5 розмістив його у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки, у ОСОБА_5 не було часу займатися ремонтом автомобілів, 27 жовтня 2018 р. він вирішив здати в оренду зазначене обладнання своїй матері - Радецькій Ганні Степанівні, для здійснення нею підприємницької діяльності.

У листопаді 2018 року ФОП Радецька Г.С. захотіла зробити інвентаризацію у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігається обладнання, однак ФОП ОСОБА_22 - фактичний користувач цього приміщення, не допустив її у середину приміщення і відмовився повернути згадане обладнання.

ФОП Радецька Г.С. із сином, ОСОБА_5 ., неодноразово зверталися до ФОП ОСОБА_22 з проханням повернути вказане майно, однак останній у категоричній формі відмовився повертати обладнання, змінив замки на дверях і не впускає їх у приміщення.

На даний час обладнання перебуває у володінні ФОП ОСОБА_22 та використовується ним для власних цілей, внаслідок чого позивач ФОП Радецька Г.С. не може здійснювати підприємницьку діяльність.

ФОП Радецькою Г.С. було ініційовано відкриття щодо ФОП ОСОБА_22, його дружини, ОСОБА_7 , і матері, ОСОБА_8 , кримінального провадження за ч. 2 ст. 206 КК України («Протидія законній господарській діяльності»), оскільки вони спільно чинять незаконні перешкоди підприємницькій діяльності позивачки.

Факт перебування спірного майна у відповідача підтверджується наступними доказами: договором оренди обладнання від 27.10.2018 р. у п. 1.4. якого зазначається, що спірне майно розміщено за адресою: АДРЕСА_1; протоколом огляду місця події від 25.01.2019 р. у к/п 0000474 за ч. 2 ст. 206 КК України, у якому зазначено перелік спірного майна, що витребовується у даній справі, та засвідчено, що майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; протоколами допитів ОСОБА_22 та ОСОБА_8 від 18.02.2019 р. у к/п 0000474 за ч, 2 ст. 206 КК України, у яких відповідач та його мати підтверджують та не заперечують, що ОСОБА_5 привіз обладнання, а тепер, внаслідок виниклого між ними конфлікту, хоче його забрати; заявою свідка ОСОБА_9 від 28.03.2019 р., у якій свідок підтверджує, що неодноразово бачила спірне майно за адресою: АДРЕСА_1 . а також те, що ОСОБА_22 продовжує користуватися цим обладнанням та відмовляється повертати його Радецькій Г.С. ; заявою свідка ОСОБА_5 від 22.04.2019 р., у якій свідок повідомляє, що є власником спірного майна, після придбання він встановив його у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 згодом здав в оренду своїй матері Радецькій Г.С. , а також те, що ОСОБА_22 незаконно утримає майно у себе та відмовляється його повертати.

Таким чином, ФОП Радецька Г.С., як орендар спірного майна, позбавлена права володіти та користуватися ним, тому з метою захисту своїх речових прав звернулася із позовом про його витребування із чужого незаконного володіння.

Позиція відповідача 1.

У відзиві на позовну заяву ФОП ОСОБА_22 повідомив, що він та ОСОБА_5 домовилися спільно здійснювати підприємницьку діяльність, пов`язану з технічним обслуговуванням, ремонтом автомобілів та купівлею-продажем автомобільного обладнання.

Для цієї мети ними було підшукано нежитлові будівлі - складські приміщення, які згодом були придбані у ВАТ «Турківський світлотехнічний завод». Так, договором купівлі- продажу 54/1000-х частки нежитлових будівель підтверджується, що Радецька Ганна Степанівна (позивач) та ОСОБА_8 (мати відповідача) придбали по (1/2 частки кожен) у власність 54/1000 частки нежитлових приміщень, на АДРЕСА_1

За спільні кошти ОСОБА_22 та ОСОБА_12 було придбано спірне обладнання. Факт передачі коштів ОСОБА_22 за частину обладнання підтверджується копією рахунку на оплату № 2601 від 12.08.2013 р. та копією розписки про отримання ОСОБА_13 оплати вартості обладнання, згідно рахунків № 2601 від 12.08.2013 р. на суму 79 460 грн. та № 2611 від 13.08.2013 р. на суму 9 018,51 грн. На виконання тієї ж домовленості, все обладнання придбавалось на ім`я ОСОБА_5 , оскільки його мати - Радецька Г.С. на той час вже була зареєстрована як фізична особа - підприємець та всі господарські операції, пов`язані з підприємницькою діяльність, відображалися через фізичну особу-підприємця Радецьку Г.С.

Всі основні роботи, пов`язані безпосередньо з ремонтом автомобілів, їх технічним обслуговуванням проводив сам ФОП ОСОБА_22 Він і користувався обладнанням з цією метою. Оскільки ОСОБА_5 не здійснює підприємницьку діяльність, сам ніколи не користувався спірним обладнанням, не використовувала обладнання і його мати - ФОП Радецька Г.С., тому єдиним користувачем майна починаючи з моменту придбання (2013 р.) є ФОП ОСОБА_22

Факт передачі обладнання ОСОБА_5 ФОП Радецькій Г.С. на підставі договору оренди від 27.10.2018 р. має формальний характер. Підписаний акт приймання-передачі обладнання ФОП Радецькій Г.С. не може підтверджувати факт реальної передачі такого майна, оскільки спірне майно ніколи не перебувало в користуванні ОСОБА_5 .

Згодом, у поданих суду запереченнях на відповідь позивача на відзив та в судових засіданнях, ФОП ОСОБА_22 та його представник зазначили, що він самостійно придбав авторемонтне обладнання у ПП «Гермес-Двері», що підтверджується договорами купівлі-продажу обладнання від 20.08.2013 р., від 16.09.2013 р., від 03.10.2013 р., від 02.12.2013 р., укладеними між Суб`єктом підприємницької діяльності Кулієвом Арзу Мугдат Огли та ОСОБА_22. В результаті, автомайстерню ним було повністю укомплектовано для початку роботи та всі основні роботи, пов`язані безпосередньо з ремонтом автомобілів, їх технічним обслуговуванням проводив сам ФОП ОСОБА_22 Він і користувався всім обладнанням, що знаходилось на складі.

Позиція відповідача 2.

Відповідач 2 у своїх поясненнях та у відзиві на позовну заяву повідомив, що ФОП Кулієв Арзу Мугдат Огли, у 2013 році з групою підприємців організували діяльність з купівлі-продажу авторемонтного обладнання, для якої використовували найменування «Західний альянс».

ОСОБА_22 було придбано у нього авторемонтне обладнання в асортименті, що підтверджується договорами купівлі-продажу обладнання від 20 серпня 2013 року; від 16 вересня 2013 року; від 03 жовтня 2013 року; від 02 грудня 2013 року. Все визначене обладнання було придатним для використання, мало технічну документацію та інструкції з експлуатації. Претензій щодо кількості та якості товару у покупця не виникало, все обладнання оплачено покупцем - ОСОБА_22 Обладнання, яке було реалізовано для ОСОБА_22 , ФОП Кулієв А.М.О. отримував від різних фізичних осіб чи інших підприємців, а деякі позиції з переліку були привезені з-за кордону.

Позиція третьої особи

У поданих суду поясненнях ОСОБА_21 повідомив, що 12.08.2013 між ним, як продавцем, та ОСОБА_5 , як покупцем, було укладено договір № 12/08, за умовами якого останній придбав у нього обладнання та інструменти, які наразі є предметом спору у даній справі.

Як вбачається з наявних у справі протоколів допиту в якості свідків ОСОБА_22 (протокол від 18.02.2019), ОСОБА_7 (протокол від 14.01.2019) та ОСОБА_8 (протокол від 18.02.2019), на початку 2019 року під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000474 від 12.12.2018 як відповідач, так і його родичі, не заперечували того факту, що спірне майно було придбано ОСОБА_5 , проте стверджували про те, що ОСОБА_22 нібито приймав фінансову участь у придбанні майна, надавши ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 7 500 дол. США.

Після того, як позивач звернувся до відповідача з даним позовом, останній змінив свою позицію та стверджував, що спірне майно було придбано самостійно, на підтвердження чого надав суду копію розписки ОСОБА_13 про отримання від відповідача 4 000 дол США в оплату рахунку № 2601 від 12.08.2013 та рахунку № 2611 від 13.08.2013, а також копію рахунку № 2601 від 12.08.2013 без підпису та печатки.

Згодом ФОП ОСОБА_22 зазначив, що спірне майно ним придбано особисто у Фізичної особи-підприємця Кулієва А.М.О. на підтвердження чого надав суду копії договорів від 20.08.2013, 16.09.2013, 03.10.201, 02.12.2013.

Щодо копії розписки ОСОБА_13 , яка міститься в матеріалах справи, то на думку третьої особи, вона не може підтверджувати факту придбання відповідачем спірного майна, оскільки, по-перше, складена невідомою особою, повноваження якої на одержання коштів в інтересах особи, яка склала рахунки - не підтверджено, а по друге, доказом придбання майна може бути лише договір або видаткова накладна, тобто документи, які підтверджують господарські операції.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, основними видами господарської діяльності ФОП Кулієва Арзу Мугдат Огли є торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах та не передбачає здійснення господарської діяльності щодо торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

Разом з тим, відповідач вказує, що ФОП Кулієв Арзу Мугдат Огли ніби-то систематично (чотири рази з перервами в один-два місяці) продавав відповідачу обладнання для ремонту автомобілів. Нетиповість зазначених господарських операцій для ФОП Кулієва Арзу Мугдат Огли в даному випадку вказує на те, що відповідні договори були створені «про людське око», тобто є удаваними.

Факт приналежності спірного майна на праві власності ОСОБА_5 підтверджується видатковими накладними та не заперечувався відповідачем у даній справі та у показаннях під час допиту, як свідка, в межах кримінального провадження № 0000474 від 12.12.2018, факт наявності суб`єктивного права титульного володільця на спірне майно у позивача підтверджується договором оренди обладнання від 27.10.2018 та актом прийому-передачі обладнання від 27.10.2018; факт наявності спірного майна у незаконному володінні відповідача визнається ним у відзиві, а також підтверджується протоколом огляду місця події від 25.01.2019, складеним старшим слідчим СВ Турківського ВП Самбірського ГУНП у Львівській області майором поліції Рогач М.М.; показаннями свідків у нотаріально посвідчених заявах; не заперечується відповідачем у своїх показаннях в якості свідка під час допиту в межах розслідування кримінального провадження № 0000474 від 12.12.2018; факт відсутності у відповідача правових підстав для володіння спірним майном підтверджується тим, що власник майна - ОСОБА_16 , не укладав з відповідачем жодних правочинів, які б надавали останньому право користуватись таким майном, та у зв`язку з незаконним заволодінням ним звернувся до органів поліції з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Позиція свідків.

Cвідок - ОСОБА_21 , в заяві свідка та в ході допиту в судовому засіданні повідомив, що він тривалий час займається роздрібною торгівлею деталями та приладдям для автотранспортних засобів. У 2013 р. ОСОБА_5 придбав у нього спірне обладнання. Після цього, він декілька разів їздив у м. Турку здійснювати гарантійне та сервісне обслуговування згаданого обладнання, а саме у березні 2016 р. та в останньому кварталі 2017 р. Зазначені обставини ОСОБА_21 відомі з власного досвіду, зокрема, він особисто продавав спірне обладнання ОСОБА_5 , перевозив його в м. Турку, здійснював його установку та ремонт.

Cвідок - ОСОБА_5 , в заяві свідка зазначив, що він є власником спірного майна для автосервісу (ремонту автомобілів), яке він придбав у 2013 р. у ФОП ОСОБА_21 На даний час вказане обладнання перебуває у володінні ФОП ОСОБА_22 та використовується ним для власних цілей, внаслідок чого ФОП Радецька Г.С. не може здійснювати підприємницьку діяльність.

У заяві свідок - ОСОБА_9 , повідомила, що ОСОБА_5 придбав у 2013 р. у ФОП ОСОБА_21 спірне обладнання для автосервісу (ремонту автомобілів). 04.01.2019 ОСОБА_9 стала свідком того, що ОСОБА_5 разом з Радецькою Г.С. спробували забрати спірне майно з приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що орендоване майно не використовується орандарем, а є фактично захоплене ФОП ОСОБА_22 Коли ОСОБА_5 . повідомив ФОП ОСОБА_22, що має намір забрати з даного приміщення своє обладнання, відповідач з погрозами заборонив це робити, у зв`язку з чим були викликані працівники поліції. Після приїзду працівників поліції відповідач віддав окремі речі (зокрема, зазначені в акті прийому-передачі обладнання до договору оренди під номерами 6, 10, 11, 12, 25, 30), а щодо повернення решти обладнання відмовив, заблокувавши вхід до приміщення.

Щодо заяв свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , то в ході розгляду справи по суті судом встановлено, що вказані заяви свідків не відповідають приписам ст. 88 ГПК України, зокрема в них не зазначені джерела обізнаності свідків щодо викладених в них обставин, а також підтвердження свідків про обізнаність зі змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. За таких обставин викликані в судове засідання 11.12.2019 свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 допитані не були, а викладені в заявах вказаних свідків обставини суд не може брати до уваги.

Обставини справи встановлені судом.

12 серпня 2013 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_21 (продавець) та ОСОБА_5 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 12/08 (надалі - договір № 12/08), відповідно до якого продавець передає обладнання та інструменти (надалі - товар) покупцю, а покупець приймає товар та оплачує його вартість. Найменування, розгорнутий асортимент, кількість та ціна товару зазначені у специфікаціях, що є невід`ємними частинами даного договору (п. 1.2. договору № 12/08). Підпис покупця на видатковій накладні є підтвердженням факту прийому від продавця товарів по їх кількості та якості (п. 1.5. договору № 12/08). Оплата за товар здійснюється покупцем при прийомі товару на складі продавця (п. 4.2. договору № 12/08). Пунктом 4.3. договору № 12/08 встановлено, що розрахунок здійснюється в готівковій формі в національній грошовій одиниці України.

Специфікаціями від 12.08.2013 № 1, від 13.08.2013 № 2, від 14.08.2013 № 3, від 27.09.2013 № 4, від 09.11.2013 № 5, від 19.11.2013 № 6 сторонами було узгоджено найменування, розгорнутий асортимент, кількість та ціну товару.

Видатковими накладними від 12.08.2013 № 2601 на суму 79 460 ,00 грн, від 13.08.2013 № 2611 на суму 9 019, 51 грн, від 14.08.2013 № 2628 на суму 30 338, 00 грн, від 27.09.2013 № 3516 на суму 14 000, 00 грн, від 09.11.2013 № 4484 на суму 1 655, 00 грн, від 19.11.2013 № 4750 на суму 37 376 ,00 грн підтверджено факт прийому покупцем від продавця товарів по їх кількості та якості.

Серед придбаного товару - обладнання для автосервісу (ремонту автомобілів), було і майно, що є предметом спору у даній справі про витребування з незаконнного володіння, зокрема балансувальний стенд; шиномонтажний стенд; підіймачі 2-ох стійкові 4,0 т електрогідравлічні з нижньою синхронізацією 380В; дископрав; знімач для масляного фільтра "краб" 65-110; стяжки пружин двохзахватні L270mm; зйомник р/тяг і кульових опор 19 мм універсальний; зйомник р/тяг кульових опор 29x82x65мм; ключ трубний важільний 65мм L560; монтування з резиновою ручкою (L800mm); аргонова зварка G.I.200AC/DC; зварювальний апарат DIGITAL MIG 220; підіймач 2-ох стійковий 4,5т електрогідравлічний з нижньою синхронізацією 380В; пневмогайковерт 1/2" 678 N/m 8000об/хв 2.6КГ; лапи подовжені. Вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу № 12/08, а також специфікаціями до нього та видатковими накладними. Після придбання, згадане майно було доставлене 3 особою (ФОП ОСОБА_21) в місто Турка, змонтоване та розміщене у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної власності позивачці та ОСОБА_8 (матері відповідача).

27 жовтня 2018 р. між ОСОБА_5. та Фізичною особою-підприємцем Радецькою Г.С. укладено договір оренди обладнання та підписано акт приймання-передачі обладнання. Додатковою угодою від 12.12.2019 до договору оренди обладнання від 27.10.2018, автоматично продовжено договір оренди на той самий термін і на тих самих умовах у зв`язку з відсутністю заяви будь-кого із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

У листопаді 2018 року при спробі ФОП Радецької Г.С. зробити інвентаризацію у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігається обладнання, ФОП ОСОБА_22 - фактичний користувач цього приміщення, не допустив її у середину і відмовився повернути згадане обладнання.

ФОП Радецька Г. С. із сином, ОСОБА_5 , неодноразово зверталися до ОСОБА_22 з проханням повернути вказане майно, однак останній у категоричній формі відмовився повертати обладнання, змінив замки на дверях і не впускає їх у приміщення.

На даний час обладнання перебуває у володінні ФОП ОСОБА_22 та використовується ним для власних цілей, внаслідок чого позивач ФОП Радецька Г. С. не може здійснювати підприємницьку діяльність.

ФОП Радецькою Г. С. було ініційовано відкриття щодо ОСОБА_22 та його дружини ОСОБА_7 , та матері, ОСОБА_8 , кримінального провадження за ч. 2 ст. 206 КК України («Протидія законній господарській діяльності»), оскільки вони спільно чинять незаконні перешкоди підприємницькій діяльності позивачки.

У зв`язку із наведеними обставинами, позивач звернувся до відповідача 1 з вимогою про повернення належного їй майна. Відповідач 1 на вимогу позивача спірне обладнання не повернув, в результаті чого останній звернувся з цим позовом до суду. Крім цього, позивачем в порядку ч.3 ст. 184 та ч. 3 ст. 237 ГПК України, подано заяву про визнання недійсними договорів купівлі-продажу обладнання від 20.08.2013 р., від 16.09.2013 р., від 03.10.2013 р., від 02.12.2013 р., укладених між Суб`єктом підприємницької діяльності Кулієвом Арзу Мугдат Огли та ОСОБА_22.

Норми права та мотиви з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Стаття 41 Конституції України містить імперативну норму, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено судом, 12 серпня 2013 року ОСОБА_5 придбав у фізичної особи-підприємця ОСОБА_21 обладнання для автосервісу (ремонту автомобілів). Вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу № 12/08, а також специфікаціями до нього. Факт отримання майна та здійснення ОСОБА_5 оплати за вищевказане майно підтверджується відповідними видатковими накладними та показами свідка ОСОБА_21 .

Після придбання вказаного майна, ОСОБА_5 розмістив його у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1

В подальшому, 27 жовтня 2018 р. ОСОБА_5 передано вказане майно в оренду Фізичній особі-підприємцю Радецькій Г.С. з метою ведення нею власної господарської діяльності з використанням орендованих засобів.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_22, фактичний користувач приміщенням де знаходиться майно, не допускає позивача до приміщення та відмовляється повертати вказане майно.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Щодо тверджень відповідача 1, що позивач не є власником спірного майна, а відтак не вправі звертатися з відповідним позовом до суду, то суд зазначає, що позивачем за віндикаційним позовом може бути не тільки неволодіючий власник, оскільки законодавство надає право звертатися з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння не лише власникам, а й іншим особам, у яких майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою ("титулом"). Титульними володільцями вважаються особи, які володіють майном за цивільно-правовими договорами (майнового найму (оренди), підряду, зберігання, застави та ін.), особи, які володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом. Таким чиним, ФОП Радецька Г.С. є належним позивачем у справі, а набуття нею статусу титульного володільця майна не може свідчити про її недобросовісну поведінку та зловживання правом, про що вказує представник відповідача 1 у додаткових поясненнях у справі.

Суд не вважає обгрунтованими твердження представника відповідача 1 про пропуск позивачем позовної давності, оскільки судом встановлено що приміщення, в якому знаходиться спірне обладнання належить позивачці та матері відповідача 1 на праві спільної власності, відповідач 1 мав доступ до вказаного приміщення, а перешкоди позивачці та її синові ОСОБА_12 у доступі до обладнання відповідач 1 почав чинити в кінці 2018 року, після виникнення між ними конфлікту.

Твердження відповідача 1 про те, що він разом із ОСОБА_12 домовилися спільно здійснювати підприємницьку діяльність, пов`язану з технічним обслуговуванням, ремонтом автомобілів та купівлею-продажем автомобільного обладнання жодними належними доказами не підтверджені.

Доводи відповідача 1 про придбання Радецькою Ганною Степанівною (позивачем, мати ОСОБА_12 ) та ОСОБА_8 (мати відповідача) по (1/2 частки) у власність 54/1000 частки нежитлових приміщень, на АДРЕСА_1 не свідчить про спільне придбання їхніми синами спірного обладнання.

Доводи відповідача 1 про придбання спірного обладнання за спільні кошти ОСОБА_22 та ОСОБА_12 , оскільки ОСОБА_22 було передано ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 7 500 дол. США за частину обладнання, що підтверджується копією Рахунку на оплату № 2601 від 12.08.2013 р. та копією розписки про отримання ОСОБА_13 оплати вартості обладнання, згідно рахунків № 2601 від 12.08.2013 р. на суму 79 460 грн. та № 2611 від 13.08.2013 р. на суму 9 018,51 грн. суд не вважає обгрунтованими, оскільки оглянутий в судовому засіданні оригінал рахунку на оплату № 2601 від 12.08.2013 р. ніким не підписаний, та одержувачем коштів згідно рахунку зазначений Західний альянс, а покупцем ОСОБА_5

В розписці про отримання ОСОБА_13 оплати вартості обладнання, на яку посилається відповідач 1 та оригінал якої був оглянутий судом під час розгляду справи по суті, не зазначено ким було передано кошти, лише зазначено про отримання коштів в рахунок оплати за обладнання згідно рахунків № 2601 від 12.08.2013 р. на суму 79 460 грн. та рахунку № 2611 від 13.08.2013 р. на суму 9 018,51 грн. від Західний альянс.

Судом встановлено що найменування «Західний альянс», інформація про яке розміщена в мережі Інтернет, використовують підприємці, зокрема 3 особа - ОСОБА_21 , що займаються діяльністю з купівлі-продажу авторемонтного обладнання на авторинку на АДРЕСА_4 , у якого ОСОБА_5 було придбано обладнання.

Крім цього, рахунки № 2601 від 12.08.2013 р. на суму 79 460 грн. та № 2611 від 13.08.2013 р. на суму 9 018,51 грн., на які йде посилання у вказаній розписці, відповідають накладним від 12.08.2013 № 2601 на суму 79 460, 00 грн та від 13.08.2013 № 2611 на суму 9 019, 51 грн, якими ОСОБА_5 підтверджує факт отримання від ФОП ОСОБА_21 придбаного обладнання.

Обгрунтовуючи доводи про те, що ОСОБА_5 не здійснює підприємницьку діяльність, сам ніколи не користувався спірним обладнанням, не використовувала обладнання і його мати - ФОП Радецька Г.С., тому єдиним користувачем майна починаючи з моменту придбання (2013 р.) є ФОП ОСОБА_22, оскільки всі основні роботи, пов`язані безпосередньо з ремонтом автомобілів, їх технічним обслуговуванням проводив сам ОСОБА_22 та він і користувався обладнанням з цією метою, відповідач 1 долучив копії договорів про технічне обслуговування та ремонт автомобілів, зокрема від 01.12.2014, що був укладений з Районним народним домом; від 18.09.2015, що був укладений з Автогосподарством при ГУМВС України у Львівській області; від 21.09.2016, що був укладений з ДП «Турківське лісове господарство», однак суд зауважує що у вказаних договорах відсутня інформація щодо місця надання вказаних послуг, тому вказані договори не можна вважати належними доказами використання відповідачем -1 обладнання, розміщеного у приміщенні за адресою: Львівська область, місто Турка, вулиця Івана Франка, 33.

В подальшому, у поданих суду запереченнях на відповідь позивача на відзив та в судових засіданнях, ФОП ОСОБА_22 та його представник зазначили, що він самостійно придбав авторемонтне обладнання, шо підтверджується договорами купівлі-продажу обладнання від 20.08.2013 р., від 16.09.2013 р., від 03.10.2013 р., від 02.12.2013 р., укладеними між Суб`єктом підприємницької діяльності Кулієвим Арзу Мугдат Огли та ОСОБА_22. В результаті, автомайстерню було ним повністю укомплектовано для початку роботи та всі основні роботи, пов`язані безпосередньо з ремонтом автомобілів, їх технічним обслуговуванням проводив сам ОСОБА_22 Він і користувався всім обладнанням, яке знаходилось на складі.

Щодо посилань відповідача 1, що ним спірне обладнання придбане у ФОП Кулієва Арзу Мугдат Огли на підставі договорів купівлі-продажу обладнання від 20.08.2013 р., від 16.09.2013 р., від 03.10.2013 р., від 02.12.2013 р., то суд вказує на наступне.

Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами господарської діяльності ФОП Кулієва Арзу Мугдат Огли є: Код КВЕД 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання; Код КВЕД 10.72 Виробництво сухарів і сухого печива; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання; Код КВЕД 25.12 Виробництво металевих дверей і вікон; Код КВЕД 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими; Код КВЕД 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; Код КВЕД 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; Код КВЕД 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; Код КВЕД 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; Код КВЕД 47.24 Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах (основний); Код КВЕД 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Жоден з наведених класів КВЕД не передбачає здійснення господарської діяльності щодо торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів, а основним видом діяльності для ФОП Кулієва Арзу Мугдат Огли є роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах. З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не вбачається, що відповідачем 2 змінювалися види господарської діяльності.

Згідно ч. 3 ст. 237 ГПК України, ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин.

21.08.2019 представником позивача подано заяву про визнання недійсними пов`язаних з предметом спору правочинів, в порядку ч. 3 ст. 184 та ч. 3 ст. 237 ГПУ України. Зазначена заява мотивована тим, що позивач не заявляла раніше вимогу про визнання вказаних договорів недійсними, оскільки їй не було відомо про їх існування, відповідач надав ці договори лише 31.07.2019 р. разом із запереченнями на відповідь на відзив, а у відзиві відповідача 1 на позовну заяву про них взагалі нічого не згадувалося.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Статтею 203 наведеного Кодексу передбачено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була його стороною. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 439/212/14-ц).

Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивним правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку про те, що фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків і характеризується такими рисами, зокрема: сторони вчиняють правочин для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний; сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. За фіктивним правочином сторони не вчиняють жодних дій на виконання фіктивного правочину, оскільки ознака вчинення правочину для вигляду має бути властива діям усіх сторін правочину.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України), правовим наслідком вчинення сторонами договору купівлі-продажу є перехід права власності на майно до покупця, іншим правовим наслідком вчинення договору купівлі-продажу - є отримання продавцем визначеної цим договором винагороди.

Таким чином, звертаючись з позовом до суду з вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу з підстав його фіктивності, позивач зобов`язаний довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Відповідачами не надано суду інших, крім вказаних договорів, доказів щодо фактичного здійснення господарської операції між Суб`єктом підприємницької діяльності Кулієвом Арзу Мугдат Огли та ОСОБА_22, а формальна наявність у справі договорів купівлі-продажу спірного обладнання від 20.08.2013 р., від 16.09.2013 р., від 03.10.2013 р., від 02.12.2013 р. не є беззаперечним документальним і фактичним підтвердженням купівлі-продажу спірного обладнання та не може підтвердити фактичне проведення господарської операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Первинні документи (акти прийому-передачі, платіжні доручення, видаткові накладні), які б підтверджували реальне здійснення між відповідачами господарської операції щодо купівлі-продажу спірного обладнання, в матеріалах справи відсутні.

Обгрунтовуючи вимоги заяви щодо недійсності договорів укладених між відповідачами, позивач вказував про те, що вказані договори були укладені не у час, який у них зазначено, тому просив суд призначити судову експертизу з метою визначення давності складення цих договорів, підписів сторін та відбитків печаток на них.

Ухвалою суду від 16.10.2019 було зобов`язано відповідачів 1 та 2 надати оригінали договорів купівлі-продажу від 20.08.2013 р., від 16.09.2013 р., від 03.10.2013 р., від 02.12.2013 року. В судове засідання, яке відбулося 06.11.2019 представниками відповідача 1 та 2 оригінали вказаних договорів представлені не були. Відповідач 1 повідомив про незгоду надавати оригінали договорів, оскільки у випадку проведення судової експертизи, вказані оригінали можуть бути пошкоджені, на що він не погоджується. Відповідач 2 повідомив суд про відсутність у нього оригіналів вказаних договорів. Ухвалою суду від 06.11.2019 застосовано до відповідача-1 - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_22 захід процесуального примусу та стягнуто з нього в дохід Державного бюджету України штраф через ухилення від вчинення дій щодо подання витребуваних судом доказів.

Частиною 4 ст. 102 ГПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні. Таким чином, суд вважає обгрунтованими твердження представників позивача про невідповідність зазначеної в договорах інформації щодо давності складення цих договорів, підписів сторін та відбитків печаток на них.

При цьому, доводи представника відповідача 1 про те, що спір в цій частині не підсудній господарським судам, оскільки на час укладення договорів купівлі-продажу спірного обладнання від 20.08.2013 р., від 16.09.2013 р., від 03.10.2013 р., від 02.12.2013 р. ОСОБА_22 не мав статусу фізичної особи-підприємця, суд не вважає обгрунтованими, оскільки обладнання придбавалося та його обсяг, склад та властивості свідчать, що вказане майно підлягає використанню в підприємницькій діяльності пов`язаній із ремонтом автомобілів, а за твердженнями відповідача 1 починаючи з кінця 2013 року, ним як підприємцем, спірне майно використовувалося за вказаним призначенням.

Варто зазначити, що факт придбання ОСОБА_5 спірного обладнання та знаходження майна у відповідача 1 підтверджується й іншими доказами, долученими до справи, зокрема протоколом допиту свідка від 18.02.2019, складеним старшим слідчим СВ Турківського ВП майором поліції Рогач М.М.; протоколом огляду місця події від 25.01.2019, складеним старшим слідчим СВ Турківського ВП Самбірського ГУНП у Львівській області майором поліції Рогач М.М.; показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 у нотаріально посвідчених заявах; не заперечується відповідачем у своїх показаннях в якості свідка під час допиту в межах розслідування кримінального провадження № 0000474 від 12.12.2018; постановою приватного виконавця від 07.06.2019 у ВП № 59312734 про арешт майна боржника.

Факт відсутності у відповідача правових підстав для володіння спірним майном підтверджується тим, що власник майна - ОСОБА_5 , не укладав з відповідачем жодних правочинів, які б надавали останньому право користуватись таким майном, та у зв`язку з незаконним заволодінням ним звернувся до органів поліції з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи зазначені обставини та наведені обґрунтування суд дійшов висновку, що позов Фізичної особи - підприємця Радецької Ганни Степанівни до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_22 та до Фізичної особи - підприємця Кулієва Арзу Мугдат Огли про витребування майна із чужого незаконного володіння, є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Задоволенню підлягає також подана позивачем, в порядку ч. 3 ст. 237 ГПК України, заява про визнання недійсними договорів купівлі-продажу обладнання від 20.08.2013 р., від 16.09.2013 р., від 03.10.2013 р., від 02.12.2013 р., укладених між Суб`єктом підприємницької діяльності Кулієвом Арзу Мугдат Огли та ОСОБА_22

Оскільки спір виник з вини відповідачів, судові витрати позивача, відповідно до ст. 129 ГПК України, в частині позовних вимог про витребування майна необхідно покласти на відповідача 1, а в частині вимог заяви про визнання недійсними договорів на відповідачів 1 та 2 порівну.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

вирішив:

1. Прийняти відмову та закрити провадження в частині позовних вимог позивача щодо майна, зазначеного в заяві про зменшення позовних вимог.

2. Зменшені позовні вимоги задовольнити повністю.

3. Витребувати від Фізичної особи - підприємця ОСОБА_22 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Радецької Ганни Степанівни ( АДРЕСА_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема:

1) балансувальний стенд BRIGHT СВ910GВ (артикул СВ910GВ 220) в кількості 1 шт.;

2) шиномонтажний стенд BRIGHT LС810 G (п/автомат, захват диска от 10" до 24") 380В (артикул LС810G380V) в кількості 1 шт.;

3) підіймач 2-ох стійковий 4,0 т електрогідравлічний з нижньою синхронізацією 380В (артикул TLT240USA) в кількості 2 шт.;

4) дископрав АК12/2 (артикул АК12/2) в кількості 1 шт.;

5) знімач для масляного фільтра "краб" 65-110 (артикул 61904F) в кількості 1 шт.;

6) стяжки пружин двохзахватні L270mm 2 од (артикул JEAC0127) в кількості 1 шт.;

7) зйомник р/тяг і кульових опор 19мм універсальний (артикул JEAВ0116) в кількості 1 шт.;

8) зйомник р/тяг кульових опор 29x82x65мм (артикул JEAВ0629) в кількості 1 шт.;

9) ключ трубний важільний 65мм L560 (артикул DDAD1A64) в кількості 1 шт.;

10) монтування з резиновою ручкою (L800mm) (артикул JCCD2031) в кількості 1 шт.;

11) аргонова зварка G.I.200AC/DC (артикул G.I.200AC/DC) в кількості 1 шт.;

12) зварювальний апарат DIGITAL MIG 220 (артикул 820024) в кількості 1 шт.;

13) підіймач 2-ох стійковий 4,5 т електрогідравлічний з нижньою синхронізацією 380В (артикул TLT245USA) в кількості 1 шт.;

14) пневмогайковерт 1/2" 678 N/m 8000об/хв 2.6КГ (артикул KAAA1650B) в кількості 1 шт.;

15) лапи подовжені в кількості 1 шт.

4. Заяву Фізичної особи - підприємця Радецької Ганни Степанівни про визнання недійсними пов`язаних з предметом спору договорів купівлі-продажу обладнання від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013 та від 02.12.2013, укладених між Суб`єктом підприємницької діяльності Кулієвим Арзу Мугдат Огли та ОСОБА_22 задовольнити.

5. Визнати недійсними пов`язані з предметом спору договори купівлі-продажу обладнання від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013 та від 02.12.2013, укладені між Суб`єктом підприємницької діяльності Кулієвом Арзу Мугдат Огли та ОСОБА_22.

6. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_22 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Радецької Ганни Степанівни ( АДРЕСА_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 6 647, 05 грн судового збору.

7. Стягнути з фізичної особи - підприємця Кулієва Арзу Мугдат Огли ( АДРЕСА_7 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Радецької Ганни Степанівни ( АДРЕСА_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 3 842, 00 грн судового збору.

8. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

9. Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 27.01.2020.

Суддя Манюк П.Т.