ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року м. Черкаси справа № 925/1353/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., без участі представників сторін, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до фізичної особи-підприємця Госика Миколи Миколайовича про стягнення 57166 грн. 36 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернувся в господарський суд Запорізької області з позовом до фізичної особи-підприємця Госика Миколи Миколайовича про стягнення, на підставі договору про надання банківських послуг у сфері страхування № 011/21444/519430 від 26.03.2019 року, 50000 грн. заборгованості за дозволеним овердрафтом, 7166 грн. 36 коп. заборгованості за недозволеним овердрафтом, що разом становить 57166 грн. 36 коп., та відшкодування судових витрат.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань за договором про надання банківських послуг у сфері страхування, який подано з метою захисту позивачем своїх прав як кредитора.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.10.2019 року матеріали справи передано до господарського суду Черкаської області за підсудністю.

15.11.2019 року супровідним листом за вх. № 34870/19 матеріали за позовом акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до фізичної особи-підприємця Госик Миколи Миколайовича про стягнення 57166 грн. 36 коп. надійшли до господарського суду Черкаської області та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 925/1353/19 передана судді Грачову В.М.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову (вх. № 34881/19 від 15.11.2019 року).

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 22.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1353/19, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У задоволенні заяви акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про забезпечення позову відмовлено.

Позивач в особі свого представника подав 26.12.2019 року заяву, в якій позов підтримав і просив суд задовольнити повністю, прийняти рішення у справі без участі їх представника (вх. № 39317/19, а.с. 55).

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав, явку свого представника в засідання суду не забезпечив, причини неявки не повідомив. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, ухвала суду від 22.11.2019 року про призначення розгляду справи вручена йому 30.11.2019 року (а.с. 54).

В засідання суду 08.01.2020 року сторони явку своїх представників не забезпечили, що не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними для спрощеного провадження.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

26.03.2019 року між акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", як банком, приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка Життя», як страховиком, та фізичною особою-підприємцем Госик Миколою Миколайовичем, як клієнтом, стахувальником, укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 011/21444/519430 (далі - Договір, а.с. 12-15), за умовами п. 1.1 якого протягом строку дії кредиту банк надає клієнту можливість використання кредитної лінії (надалі-кредит) з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів № ), МФО 300335 (далі - рахунок) шляхом здійснення платежів в межах поточного ліміту з рахунку у разі відсутності (недостатності) на рахунку грошових коштів. Максимальний ліміт кредиту за договором складає 250000 грн. (максимальний ліміт). В межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт. На дату укладення договору поточний ліміт кредиту складає 50000 грн. В подальшому поточний ліміт встановлюється та визначається відповідно до статті 3 Договору.

Сторони погодили усі істотні умови Договору, та, зокрема, домовилися про таке:

п.п. 1.2. - строк дії кредиту встановили з наступного дня , що слідує за датою укладання договору по 26.03.2021 року включно;

п.п. 1.3. - без укладення додаткових угод до кредитного договору банк має право продовжити відповідачу строк дії кредиту на 24 календарні місяці за умови, що на дату закінчення кредитування буде дотримано кожну із передбачених цим пунктом умов, зокрема, про те, що за 20 робочих днів до останнього робочого дня строку дії кредиту позивач не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку дії кредиту; відсутні факти невиконання чи неналежного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором; відсутні умови, передбачені п.2.8. Договору;

п.п. 1.4. - кредит надається виключно з метою фінансування господарської (підприємницької) діяльності клієнта. Банк у будь-який час має право здійснювати перевірку цільового використання кредиту, вимагати від клієнта надання доступу до приміщень або матеріальних цінностей та будь-яких документів, необхідних для здійснення такої перевірки, а клієнт зобов`язаний на першу вимогу банка забезпечити представникам банка доступ до відповідних приміщень або матеріальних цінностей та надати документи, що підтверджують цільове використання кредиту;

п.п. 1.5. - грошові зобов`язання клієнта за договором є безумовними та відкличними , їх виконання має пріоритет над будь-якими поточними та майбутніми грошовими зобов`язаннями клієнта;

п.п. 1.6. - умови відкриття рахунку , особливості його функціонування та комісійна винагорода банка за обслуговування операцій з використанням платіжної картки регулюються договором про відкриття та ведення поточного рахунка, операції за яким можуть здійснюватись з використанням платіжної картки 011/21444/519430 від 26.03.2019 року, укладеним між сторонами;

п.п. 2.1.- клієнт зобов`язаний сплачувати щомісяця банку проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 29,9 % річних, крім випадків, передбачених п.2.2 договору;

п.п. 2.2. - для операцій зі здійснення клієнтом операцій по рахунку щодо оплати товарів/робіт/послуг з використанням спеціального платіжного засобу за рахунок кредиту проценти в період з дати здійснення такої операції по 10 число місяця, наступного за першою платою розрахунку процентних платежів після такої операції розраховується на основі процентної ставки в розмірі 0% річних. У разі несплати клієнтом заборгованості за кредитом в сумі операції, пільговий період не застосовується та на суми заборгованості за кредитом внаслідок здійснених операцій нараховуються проценти за ставкою, зазначеною у п. 2.1 договору;

п.п. 3.1. - на умовах договору, у разі ініціювання клієнтом операцій по рахунку з використанням спеціальних платіжних засобів та при відсутності (не достатності) на рахунках власних коштів клієнта, банк зобов`язаний надати кредитні кошти шляхом їх безготівкового переказу з позичкового рахунку на рахунок в межах поточного ліміту та здійснити ініційовану клієнтом операцію. З моменту здійснення таких платежів банк вважається таким, що надав клієнту кредит на суму здійснених банком платежів. При цьому використання коштів за рахунок кредиту з використанням платіжної картки до рахунку із застосуванням ПІН-коду та/або реквізитів картки (зокрема, номер картки, строк дії картки) у тому числі довіреними особами клієнта , або із застосуванням CIN-коду, при здійсненні видаткових операцій з рахунку розглядається сторонами, як використання кредиту клієнтом;

п.п. 3.2 - сторони погодили, що поточний ліміт встановлюється банком щомісяця та діє в межах календарного місяця , в якому він встановлений . В першому місяці кредитування поточний ліміт встановлюється з дати початку кредитування;

п.п. 5.1. - клієнт повинен протягом строку дії договору здійснювати погашення заборгованості в порядку, визначеному договором, шляхом зарахування на рахунок щомісячного обов`язкового платежу, розрахованого відповідно до умов п. 5.2. договору, та здійснити повне (остаточне) погашення заборгованості не пізніше дати закінчення кредитування. Під поняттям «погашена заборгованість» сторони розуміють повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплата комісій, штрафів та інших платежів, в тому числі відшкодування витрат та збитків банка, пов`язаних з неналежним виконанням клієнтом умов договору;

п.п. 5.2. - клієнт зобов`язаний до 10 числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (починаючи з дати укладення договору) датою розрахунку процентних платежів, забезпечити на рахунок наявність коштів для сплати щомісячного обов`язкового платежів сумі не менше 15% від залишку заборгованості за кредитом на дату розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідними тарифами банка. При цьому, залишок заборгованості за кредитом , що береться до розрахунку щомісячного обов`язкового платежу включає використану суму кредиту, суму нарахованих процентів, комісій та штрафів за всіма видами заборгованості , зменшену на суму не внесеного клієнтом щомісячного обов`язкового платежу попередніх платежів.

В разі недостатності на рахунку коштів, належних до сплати клієнтом банку за договором, в термін виконання зобов`язань, клієнта за договором, клієнт вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань за договором;

п.п. 8.1. - договору передбачено, що у разі настання обставин невиконання чи неналежного виконання клієнтом своїх зобов`язань (обов`язків) за договором, обставин, передбачених пунктом 8.2. договору, а також інших обставин, які свідчать про те, що зобов`язання клієнта за договором не будуть виконані, банк має безумовне право без необхідності укладення будь-яких додаткових угод чи договорів про зміни, відмовити клієнту в наданні кредиту та/або скасувати максимальний ліміт/поточний ліміт та вимагати дострокового погашення заборгованості;

п.п. 8.4. - якщо банк вирішив скористався правами, визначеними у п. 8.1 договору, то він повідомляє клієнта, шляхом відправлення письмового повідомлення (в тому числі направлення щомісячної виписки з таким повідомленням), або вручає зазначене повідомлення клієнту під розписку. У цьому разі зобов`язання банка є припиненими, максимальний та поточний ліміти є скасованими з дати направлення банком відповідного повідомлення, або з іншої дати, визначеної банком самостійно. Дата закінчення кредитування є такою, що настала в дату скасування максимального ліміту/поточного ліміту;

п.п. 8.4.1 - з дати скасування максимального ліміту/поточного ліміту

клієнт втрачає право на користування кредитом, заборгованість клієнта за договором, у разі її наявності, переноситься для обліку на рахунки простроченої заборгованості, номери яких банк зазначає у повідомленні про скасування максимального ліміту/поточного ліміту;

п.п. 8.4.2 - будь-яка заборгованість за договором повинна бути погашена клієнтом негайно, а банк має право вжити інші заходи для стягнення заборгованості клієнта за договором, які не суперечать законодавству України;

п.п. 8.5. - у разі скасування максимального ліміту/поточного ліміту, банк має безумовне право призупинити або повністю припинити здійснення операцій за рахунком, заблокувати картку, та/або вилучити картку. Інформацію про блокування картки та причини такого блокування клієнт може отримати шляхом звернення до відділення банка або зателефонувавши до Інформаційного Центру банка;

п.п. 13.1. - цей договір є змішаним та містить умови кредитного договору, договору банківського рахунку та договору страхування життя, здоров`я та працездатності. З дати укладення договору умови договору банківського рахунку змінюються та обслуговування банком рахунку клієнта здійснюється за дебетово-кредитною схемою. У випадку розбіжностей між умовами договору банківського рахунку та договором , перевагу мають умови договору;

п.п. 13.2. - договір вступає в силу з моменту його підписання і скріплення печатками і діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань за договором. Укладання договору здійснюється в рамках спільної акції , що проводиться банком та страховиком та є підставою для надання клієнту передбачених договором спеціальних умов кредитування.

Договір підписаний представниками всіх сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Відповідно до п.п. 1.4., 2.1 - Договору відповідач отримав поточний ліміт з метою фінансування господарської (підприємницької) діяльності у сумі 50000 грн. на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 29,9 % річних.

За період з 26.03.2019 року по 01.06.2019 року відповідач скористався кредитними коштами на зняття готівки та здійснення безготівкових платежів в межах кредитного ліміту як передбачено Договором (а.с. 11).

Після 26.07.2019 відповідач повністю припинив сплату коштів на погашення боргу по кредиту і станом на 03.10.2019 року залишок боргу за неповернутими кредитними коштами склав 57 166 грн. 36 коп. (а.с. 11).

16.07.2019 року позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку по поверненню кредитних коштів, наданих йому банком за договором, направив на його адресу вимогу № 114-5-159001 від 15.07.2019 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, в якій повідомив про існування у нього заборгованості за кредитними зобов`язаннями у сумі 22369 грн. 28 коп. та заявив вимогу про дострокове виконання вказаних зобов`язань (а.с. 17, докази направлення а.с. 18-20).

Вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та виконання, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом за захистом свого права до суду.

Заперечень проти неотримання кредитних коштів, розрахунків позивача, наявності заборгованості, зазначеної в позові і проти обґрунтованості припинення позивачем кредитування - відповідач суду не надав.

За розрахунком позивача, станом на день подання даного позову до суду, заборгованість відповідача за договором про надання банківських послуг у сфері страхування № 011/21444/519430 № від 26.03.2019 року становить 57 166 грн. 36 коп., з яких: 50000грн. заборгованість за дозволеним овердрафтом, 7166 грн. 36 коп. заборгованість за недозволеним овердрафтом. Предметом позову у справі, що розглядається, є вимога позивача до відповідача про їх стягнення.

Спірні правовідносини сторін, а відповідно, їх цивільні права та обов`язки, виникли із кредитного договору, за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань кредиту, загальні положення про кредит, як окремий вид зобов`язань, визначені параграфом 2 глави 71 ЦК України, ст.ст. 346, 347 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 розділу IV ГК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, застосування штрафних санкцій, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ч. 1, ст. 611, ст. 612 ч. 1 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення договору про позику, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до положень ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до п.п. 1-3-ст. 207 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 26.03.2019 року відповідач підписав договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 011/21444/519430, яким взяв на себе зобов`язання виконувати умови цього Договору.

Із урахуванням положень ст. ст. 1047, 1054 ЦК України, надання банком кредиту клієнту здійснюється на підставі кредитного договору, який укладається у письмовій формі.

Проте, всупереч умовам п.п. 2.1., 5.1., 5.2. договору, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, не сплачував періодичні платежі на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, вимогу позивача про дострокове погашення кредиту не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 03.10.2019 року склала 57166, 36 грн. Її наявність і розмір підтверджені позивачем належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, тому вимога позивача про їх стягнення судом визнається доведеною, обґрунтованою і підлягає до задоволення повністю.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення 50000 грн. заборгованості за дозволеним овердрафтом, 7166 грн. 36 коп. заборгованість за недозволеним овердрафтом, на підставі договору про надання банківських послуг у сфері страхування № 011/21444/519430 від 26.03.2019 року є доказаними, обґрунтованими, тому їх задовольняє повністю.

На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Госика Миколи Миколайовича, ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", ідентифікаційний код юридичної особи 14305909, місцезнаходження: 01010, м. Київ, вул. Лєскова, 9, - 50000 грн. заборгованості за дозволеним овердрафтом, 7166 грн. 36 коп. заборгованості за недозволеним овердрафтом, 1921 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Грачов