ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.01.2020 р. Справа № 914/2534/19

За позовною заявою: Приватного малого підприємства МЛС, м. Рівне

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю В. Д. С. АГРО, с. Завидче, Радехівський район, Львівська область

про стягнення заборгованості в сумі 8532,00 грн за договором поставки

Суддя У.І. Ділай

Секретар В.Д. Андрусик

За участю представників:

Від позивача: Мазурок В.С.

Від відповідача: Мотрук М.Ю.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Приватного малого підприємства МЛС, до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю В. Д. С. АГРО про стягнення заборгованості в сумі 8532,00 грн.

Ухвалою суду від 09.12.2019 позовну заяву Приватного малого підприємства МЛС №б/н від 03.12.2019 залишено без руху.

21.12.2019 за вх.№53915/19 від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання на 23.01.2020.

20.01.2020 до суду надійшов від відповідача відзив, в якому зазначено, що платіжним дорученням № 2561 від 13.12.2019 перераховано позивачу кошти у сумі 8532,00грн. Крім того, відповідач заперечив проти покладення на нього понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Представник позивача в судовому засіданні 23.01.2020 усно повідомив про сплату заборгованості в цьому спорі та подав заяву про повернення судового збору у зв`язку із погашенням боргу.

Розглянувши подане клопотання та матеріали справи, суд зазначає таке.

Станом на день розгляду справи, заборгованість, яка є предметом спору погашена відповідачем у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування після відкриття судом провадження у справі, суд прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета позову.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (положення ч. 4 ст. 231 ГПК України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Зважаючи на подану представником позивача заяву, Господарський суд Львівської області приходить до висновку її задоволити та повернути з державного бюджету сплачений судовий збір у розмірі 1921,00грн.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 5800,00 грн витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначалось вище, частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу останнім надано: договір про надання професійної правової допомоги №0-10-18к від 02.01.2018, додаткову угоду №6 до зазначеного договору, розрахунок витрат на суму 5800,00 грн, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого В.С. Мазурку, копію платіжного доручення №4457 від 26.11.2019 про сплату позивачем АБ «Мазурок В`ячеслав» 5800,00 грн.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши подані позивачем документи про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг (попередня юридична консультація, вивчення та аналіз поданих документів, проведення розрахунків, підготовка позовної заяви та супутніх документів, представництво інтересів) та ціною позову. Суд звертає увагу, що явка повноважного представника позивача визначена ухвалою від 26.12.2019 на власний розсуд, а також слід зазначити, що спір виник у зв`язку із неоплатою поставленого товару за однією накладною (№8/Р000000256 від 23.07.2019) та не належить до категорії складних. А відтак, Господарський суд Львівської області вважає, що розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути зменшений до 2600,00 грн за вивчення та аналіз поданих документів, проведення розрахунків, підготовку позовної заяви та супутніх документів.

Керуючись ст.ст. 129, п.2 ч.1 ст.231, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Провадження у справі закрити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю В. Д. С. АГРО (80233, Львівська область, Радехівський район, с. Завидче, вул. Центральна, 99, ідентифікаційний код 34677826) на користь Приватного малого підприємства МЛС (33024, м. Рівне, вул. Млинівська, 20, ідентифікаційний код 13991251) 2600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

3.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4.Повернути Приватному малому підприємству МЛС (33024, м. Рівне, вул. Млинівська, 20, ідентифікаційний код 13991251) з державного бюджету судовий збір в розмірі 1921,00грн, сплачений відповідно до платіжного доручення №4456 від 26.11.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до розділу 4 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Ділай У.І.