ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3912/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом База відпочинку "Дружба" (62560, Харківська область, Вовчанський район, с. Старий Салтів, вул. Лужанський шлях, 6, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (61066, м. Харків, вул. Велозаводська, 1, )
про стягнення 68 601,83грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача суму у розмірі 68 601,83грн., у тому числі: суму боргу в розмірі 57 249,38грн., збитки від інфляції в розмірі 817,21грн., 3% річних в розмірі 745,77грн. та суму процентів в розмірі 8 666,87грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним внесенням відповідачем членських та цільових внесків за 2019 рік, що свідчить про систематичне невиконання відповідачем вимог Статуту Товариства та рішення Загальних зборів членів Товариства.

Ухвалою суду від 28.11.2019 позовну заяву Бази відпочинку "Дружба" залишено без руху, надано позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 28.11.2019.

Після усунення позивачем недоліків, ухвалою суду від 03.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не надав, ухвала про відкриття провадження у справі від 18.11.2019 надіслана судом на юридичну адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте повернута на адресу суду з підстав не отримання відповідачем документа.

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до Статуту Бази відпочинку "Дружба" (позивач) у новій редакції, зареєстрованій 26.05.2017, позивач є споживчим товариством, яке створено відповідно до Закону України "Про споживчу кооперацію", Закону України "Про кооперацію" та діє на принципах повного господарського розрахунку (п.п. 1.2., 1.3. Статуту).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (відповідач) є повним членом Бази відпочинку "Дружба".

Вищим органом управління позивача є Загальні збори членів Товариства, які правомочні розглядати і вирішувати будь-які питання діяльності Товариства. До складу Загальних зборів входять лише повні члени Товариства (п.6.1 Статуту).

У відповідності до вимог п.а), б), д) п. 5.10 Статуту позивача, що кореспондується із положеннями ст.12 Закону України "Про кооперацію", основними обов`язками повних членів Товариства є додержання Статуту Товариства, виконання рішень Загальних зборів членів Товариства, а також в строки та в порядку, встановленому відповідними рішеннями Загальних зборів членів Товариства, вносити до Товариства внески, обов`язковість внесення яких визначена Статутом чи рішеннями Загальних зборів членів Товариства.

За умовами пп.7.4.1-7.4.2 п. 7.4 Статуту Товариства внесення повними членами Товариства членських та цільових внесків є безумовно обов`язковими.

Рішенням Загальних зборів членів Товариства (протокол від 14.05.2019) були затверджені розміри членських внесків Бази відпочинку "Дружба" на 2019 рік із наступними строками сплати:

- до 31 травня 2019 року - 75% річних членських внесків;

- до 31 серпня 2019 року - 25% річних членських внесків.

Відповідачу визначений розмір членських внесків за 2019 рік на загальну суму 57 249,38грн., у т.ч. 75% - 42 937,04грн., 25% - 14 312,35грн.

Крім того, рішенням Загальних зборів членів Товариства (протокол від 14.05.2019) відповідачу визначений цільовий внесок за 2019 рік у розмірі 1 122,59грн.

21.05.2019 позивач надіслав на адресу відповідача рахунок № 9/5 від 16.05.2019 на сплату членських внесків за 2019 рік у розмірі 75% на суму 42 937,04грн. та рахунок № 9/5/Ц від 16.05.2019 на сплату цільових внесків за 2019 рік на суму 1 122,59грн. із терміном сплати до 31.05.2019, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист, наявним в матеріалах справи.

Відповідач рахунки, надіслані позивачем не сплатив. Крім того, відповідач, у встановлений Протоколом Загальних зборів членів Товариства від 14.05.2019 строк, не сплатив 25% річних членських внесків на суму 14 312,35грн. у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 57 249,38грн. членських внесків та 1 122,59грн. цільового внеску за 2019 рік.

Оскільки відповідач до теперішнього часу взяті на себе зобов`язання зі сплати членських та цільових внесків не виконав, позивач на суму 57 249,38грн. членських внесків та на суму 1 122,59грн. цільового внеску за 2019 рік нарахував відповідачу, за кожний період окремо, 3% річних на загальну суму 745,77грн., збитки від інфляції на загальну суму 817,21грн. та проценти на загальну суму 8 666,87грн.

На підставі зазначеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд керується наступним.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про кооперацію" споживчий кооператив (споживче товариство) - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для організації торговельного обслуговування, заготівель сільськогосподарської продукції, сировини, виробництва продукції та надання інших послуг з метою задоволення споживчих потреб його членів.

Положеннями ст. 8 Закону України "Про кооперацію" визначено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Статут кооперативу повинен містити такі відомості:

- найменування кооперативу, його тип та місцезнаходження;

- мета створення кооперативу і вичерпний перелік видів його діяльності;

- склад його засновників;

- умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього;

- права і обов`язки членів та асоційованих членів кооперативу;

- порядок внесення змін до статуту кооперативу;

- порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу та відповідальність за порушення зобов`язань щодо їх сплати;

- форми участі членів кооперативу в його діяльності;

- порядок формування, склад і компетенція органів управління та органів контролю кооперативу, а також порядок прийняття ними рішень, у тому числі з питань, рішення з яких приймається одноголосно чи кваліфікованою більшістю голосів членів кооперативу, які беруть участь у загальних зборах;

- порядок формування, використання та розпорядження майном кооперативу;

- порядок розподілу його доходу та покриття збитків;

- порядок обліку і звітності у кооперативі;

- порядок реорганізації і ліквідації кооперативу та вирішення пов`язаних з цим майнових питань;

- порядок скликання загальних зборів;

- умови і порядок повернення паю.

Статут може містити інші пов`язані з особливостями діяльності кооперативу положення, що не суперечать законодавству.

Положеннями ст.12 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про кооперацію" членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання; цільовий внесок - грошовий чи інший майновий внесок члена кооперативу, що вноситься понад пай до спеціального фонду кооперативу для забезпечення виконання конкретних завдань кооперативу.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст.11 Цивільного кодексу України. За приписами ч.2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За приписами ст.173 Господарського кодексу України та ст.509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п.п.7.4.1 Статуту Товариства позивача повні члени товариства вносять такі внески: вступний внесок; пай; додатковий пай; цільовий внесок; членські внески.

У п.п.7.4.2 Статуту передбачено, що вступний внесок, пай, членські та цільові внески є безумовно обов`язковими.

Розмір, порядок та періодичність внесення перелічених у п.7.4.1 Статуту внесків визначаються рішенням Загальних зборів членів Товариства.

Так, як вже було встановлено судом вище, Загальними зборами членів Бази відпочинку «Дружба» (протокол Загальних зборів від 14.05.2019 з додатками № 2 та № 3 до нього) було прийнято рішення про затвердження розміру та строків сплати членських внесків на 2019 рік, відповідно до якого відповідач зобов`язався здійснити оплату 75% річних членських внесків в розмірі 42 937,04грн. до 31 травня 2019 року, 25% річних членських внесків в розмірі 14 312,35грн. до 31 серпня 2019 року.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач у встановлений Загальними зборами членів Товариства позивача строк, оплату членських та цільових внесків не сплатив, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач у встановленому порядку обставини, викладені позивачем, не спростував, доказів сплати членських внесків за 2019 рік на загальну суму 57 249,38грн. та цільового внеску на суму 1 122,59грн. у встановлений рішенням загальних зборів товариства строк суду не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення членських внесків на загальну суму 57 249,38грн. та цільового внеску на суму 1 122,59грн. є обґрунтованими, доведеними документально та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 745,77грн. та збитків від інфляції в розмірі 817,21грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі, а в частині стягнення збитків від інфляції частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

На підставі зазначеного позивач нарахував відповідачу:

- на суму цільового внеску за 2019 рік за період з 01.06.2019 по 26.11.2019 3% річних в розмірі 16,42грн. та збитки від інфляції за вересень-жовтень 2019 року, із зазначенням періоду виникнення заборгованості за 01.06.2019 по 26.11.2019, в розмірі 15,72грн.;

- на суму членських внесків в розмірі 42 937,04грн. (75%) за період з 01.06.2019 по 26.11.2019 нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 628,17грн. та збитки від інфляції за вересень-жовтень 2019 року, із зазначенням періоду виникнення заборгованості за 01.06.2019 по 26.11.2019, в розмірі 601,12грн.;

- на суму членських внесків в розмірі 14 312,35грн. (25%) за період з 01.09.2019 по 26.11.2019 3% річних в розмірі 101,77грн. та збитки від інфляції за вересень-жовтень 2019 року, із зазначенням періоду виникнення заборгованості за 01.06.2019 по 26.11.2019, в розмірі 200,37грн.

Перевіривши правомірність розрахунку 3% річних, наданого позивачем, а також період їх нарахування, судом встановлено, що сума 3% річних є більшою ніж та, що заявлена позивачем, а тому суд, не виходячи за межі заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних на загальну суму 745,77грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення збитків від інфляції за період з 01.06.2019 по 26.11.2019 та з 01.09.2019 по 26.11.2019 в розмірі 817,21грн., суд вважає зазначити наступне.

Нарахування інфляційних втрат повинно здійснюватися окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція), оскільки відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції розраховується за весь час прострочення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 та у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем інфляційних втрат, судом встановлено, що позивач при здійсненні розрахунку збитків від інфляції на період з 01.06.2019 по 26.11.2019 не врахував період часу, в якому мала місце дефляція, у зв`язку з чим застосовано невірний індекс інфляції, який не відповідає середньому індексу інфляції за період за який виникла заборгованість.

Здійснивши розрахунок збитків від інфляції за період з 01.06.2019 по 26.11.2019 та з 01.09.2019 по 26.11.2019, судом встановлено, що загальна сума збитків від інфляції складає 240,73грн., у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення збитків від інфляції на суму 817,21грн. підлягають частковому задоволенню в розмірі 240,73грн., в частині стягнення суми збитків від інфляції в розмірі 576,48грн. суд відмовляє.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь проценти в розмірі 8 666,87грн., нараховані на суму цільового внеску в розмірі 1 122,59грн. та на суму членських внесків в розмірі 42 937,04грн. (75%) та в розмірі 14 312,35грн. (25%).

Розглянувши позовні вимоги в цій частині, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В силу ч.2 ст.20 Господарського кодексу України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

За приписами ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч.4 ст.231 Господарського кодексу України).

Відповідно ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про кооперацію" Статут Товариства повинен містити, зокрема, відповідальність членів за прострочення сплати обов`язкових внесків.

Так, п.п.7.9.1. Статуту Товариства учасники погодили, що за прострочення сплати обов`язкових внесків члени Товариства несуть фінансову відповідальність у вигляді пені, штрафів, процентів тощо. Форма (вид), розмір фінансової відповідальності та умови її застосування визначаються Загальними зборами членів Товариства.

Загальними зборами членів Товариства позивача (протокол від 18.05.2017) було прийнято рішення, яким визначено фінансову відповідальність за несплату обов`язкових внесків (членських та цільових внесків) у вигляді нарахування процентів на суму заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення. Встановлено строк позовної давності зі сплати обов`язкових внесків (членських та пайових) та процентів на суму заборгованості зі сплати зазначених внесків - 5 (п`ять років).

Оскільки, Загальними зборами членів Товариства (протокол від 18.05.2017) було визначено фінансову відповідальність за несплату обов`язкових внесків (членських та цільових внесків) у вигляді нарахування процентів на суму заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, суд дійшов про наявність в позивача права вимагати від відповідача сплати відповідних санкцій за прострочення сплати обов`язкових внесків.

Суд, перевіривши розрахунок процентів, здійснений позивачем відповідно до п.7.9.1 Статуту та рішення Загальних зборів членів Товариства (протокол від 18.05.2017) встановив, що позивачем зроблено помилку у відповідних розрахунках, у зв`язку з чим загальна сума процентів за період з 01.06.2019 по 26.11.2019 та за період з 01.09.2019 по 26.11.2019 становить 8 327,62грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів в сумі 339,25грн. суд відмовляє.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд, керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати зі сплати судового збору покладає на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (код ЄДРПОУ 14103790, місцезнаходження: 61066, м. Харків, вул. Велозаводська, б. 1) на користь Бази відпочинку "Дружба" (код ЄДРПОУ 23148490, місцезнаходження: 62560, Харківська область, Вовчанський район, смт. Старий Салтів, вул. Лужанський шлях, буд. 6) - 57 249,38грн. заборгованості за членськими внесками, 1 122,59грн. цільового внеску, 8 327,62грн. пені, 745,77грн. 3% річних, 240,73грн. збитків від інфляції, 1 895,36грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "30" січня 2020 р.

Суддя Т.А. Лавренюк