ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 року м.Дніпро Справа № 904/2285/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів Білецької Л.М., Чередка А.Є.

при секретарі судового засіданні Михайловій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпровський машинобудівний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 (прийняте суддею Мельниченко І.Ф., повний текст складено 23.09.2019) у справі № 904/2285/19

за позовом Акціонерного товариства "Дніпровський машинобудівний завод"

до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради

про визнання протиправними та такими, що не підлягають виконанню, рахунків

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та підстав позову.

Акціонерне товариство "Дніпровський машинобудівний завод" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради (КП "Дніпроводоканал") про визнання протиправними та такими, що не підлягають виконанню рахунків Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради № 94405 від 31.10.2017; № 56835 від 30.06.2018; № 39139 від 30.04.2019, відповідно до яких відповідачем нараховано плату за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями.

Заявлені позовні вимоги позивач обгрунтовує обставинами того, що 30 грудня 2015 року між АТ ДМЗ (позивачем) та КП "Дніпроводоканал (відповідачем) укладено договір № 0548 на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, відповідно до умов якого КП "Дніпроводоканал" зобов`язується надавати АТ ДМЗ послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, а АТ ДМЗ зобов`язується оплачувати послуги в порядку і на умовах, визначених договором та діючим законодавством.

10 липня 2017 року КП "Дніпроводоканал" здійснило відбір разових проб стічних вод АТ ДМЗ. Відбір разових проб зафіксовано в Акті відбору проб стічних вод від 10 липня 2017 року. Листом від 18 липня 2017 року № 8171/26-14 "Про порушення Правил приймання стічних вод" КП "Дніпроводоканал" направило АТ ДМЗ Протокол вимірювань показників складу та властивостей стічних вод (дата відбору проби: 10 липня 2017 року). Листом від 31 серпня 2017 року № 10732/2414 "Про порушення Правил приймання стічних вод" КП "Дніпроводоканал" направило АТ ДМЗ Розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за липень 2017 року, повідомило: "Керуючись п. 7.11 "Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська", затверджених рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.02.2015 року № 129 Вам буде пред`явлена плата за скид понаднормативних забруднень: в сумі 127220, 52 грн"

17 квітня 2018 року КП "Дніпроводоканал" здійснило відбір разових проб стічних вод АТ ДМЗ. Відбір разових проб зафіксовано в Акті відбору проб стічних вод від 17 квітня 2018 року.

Листом від 26 квітня 2018 року № 3916/2414 "Про результати лабораторних досліджень" КП "Дніпроводоканал" направило АТ ДМЗ Протокол вимірювань показників складу та властивостей стічних вод (дата відбору проби: 17 квітня 2018 року). Листом від 14 червня 2018 року № 5991/2414 "Про порушення Правил приймання стічних вод" КП "Дніпроводоканал" направило АТ ДМЗ Розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за лютий, березень, квітень 2018 року, повідомило: "При систематичному порушенні п. 8.6. "Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська", затверджених рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.05.2015 № 129, КП "Дніпроводоканал" має право нараховувати плату підприємствам за скид понаднормативних забруднень з урахуванням обсягу стічних вод за три місяці (місяць, у якому відібрана проба і двох попередніх місяців). Керуючись п. 8.6. вищевказаних Правил приймання Вам буде пред`явлена плата за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями: в сумі 668982, 96 грн"

26 березня 2019 року КП "Дніпроводоканал" здійснило відбір разових проб стічних вод АТ ДМЗ. Відбір разових проб зафіксовано в Акті відбору проб стічних вод від 26 березня 2019 року. Листом від 08 квітня 2019 року № 3366/2414 "Про результати лабораторних досліджень" КП "Дніпроводоканал" направило АТ ДМЗ Протокол вимірювань показників складу та властивостей стічних вод (дата відбору проби: 26 березня 2019 року). Листом від 18 квітня 2019 року № 3636/2414 "Про порушення Правил приймання стічних вод" КП "Дніпроводоканал" направило АТ ДМЗ Розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за січень, лютий, березень 2019 року, повідомило: "При систематичному порушенні п. 8.6. "Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська", затверджених рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.05.2015 № 129, КП "Дніпроводоканал" має право нараховувати плату підприємствам за скид понаднормативних забруднень з урахуванням обсягу стічних вод за три місяці (місяць, у якому відібрана проба і двох попередніх місяців). Керуючись п. 8.6. вищевказаних Правил приймання Вам буде пред`явлена плата за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями: в сумі 985342, 58 грн".

Лише 24 травня 2019 року на адресу АТ ДМЗ надійшли рахунки величини плати за скид стічних вод з понадномативними забрудненнями (Лист КП "Дніпроводоканал" від 22 травня 2019 року № 4382/2614 "Про рахунки", Вх. № 653), у тому числі: рахунок від 31 липня 2017 року № 94405 на суму 127 220, 52 грн; рахунок від 30 червня 2018 року № 56835 на суму 668 982, 96 грн; рахунок від 30 квітня 2019 року № 39139 на суму 985 342, 58 грн

АТ ДМЗ не погоджується з отриманими рахунками оскільки вважає їх безпідставними, необгрунтованими та складеними відповідачем поза межами повноважень не в порядку та не у спосіб, передбачений Договором № 0548 і законодавством України.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Дніпровський машинобудівний завод" до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради про визнання протиправними та такими, що не підлягають виконанню рахунків - відмовлено.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з обставин того, що надані відповідачем Акти відбору проб стічних вод від 10.07.2017, 28.11.2017 (оскарження рахунку за яким був предметом судового розгляду у справі № 904/1858/18), 17.04.2018, 26.03.2019 (а.с. 116-123), надані позивачем Протокол вимірювань показників складу та властивостей стічних вод (а.с. 40-41, 48, 55), Розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями (а.с. 43, 50, 57), підтверджують факт первинного (попереднього) перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин позивачем, у зв`язку з чим відповідач правомірно нарахував плату за три місяці за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, відібраних 26.03.2019. Таким чином, суд першої інстанції зазначив, що протягом року було двічі зафіксоване порушення підприємством позивача в частині скиду стічних вод до комунальної каналізації з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не доведено порушень КП "Дніпроводоканал" щодо порядку відбору проб та оформлення результатів досліджень лабораторії, а посилання АТ "Дніпровський машинобудівний завод" на відсутність в протоколах вимірювань показників складу та властивостей стічних вод характеристики похибок в порушення Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" не заслуговують на увагу з огляду на те, що під час розгляду даної справи вказаний Закон не підлягає застосуванню, оскільки він регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності, а сама метрологічна діяльність відповідно до статті 1 - це діяльність, пов`язана із забезпеченням єдності вимірювань, проте ані позивач, ані відповідач не є тими органами, що займаються такою діяльністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що Правила № 129, затверджені рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.02.2015, станом на час розгляду справи не скасовані в порядку, встановленому законом, у зв`язку з чим відповідачем правомірно застосовані вказані Правила для розрахунку суми плати за скид стічних вод з понадноративними забрудненнями.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених вимог, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимог позивача про визнання протиправними та такими, що не підлягають виконанню рахунків, у зв`язку з їх недоведеністю.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Дніпровський машинобудівний завод" подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 у справі № 904/2285/19 повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги Акціонерного товариства "Дніпровський машинобудівний завод" до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради про визнання протиправними та такими, що не підлягають виконанню рахунків.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що місцевим господарським судом неповно встановлені обставини, які мають значення для справи.

Апелянт посилається на те, що з 10.03.2017 в Україні відсутній єдиний на території України порядок встановлення та стягнення плати за скиди промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, який би поширювався на комунальні підприємства водопровідно-каналізаціного господарства міст і селищ України та інші підприємтва, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації, та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

Посилаючись на п. 4.10. договору № 0548, апелянт зазначає, що величина плати за скид стічних вод у систему водовідведення КП "Дніпроводоканал" з понаднормованими забрудненнями розраховується згідно Інструкції № 37, а не Правил приймання, а враховуючи скасування вказаного нормативно-правового акту республіканського значення, протокол вимірювання показників складу та властивостей стічних вод неможливо використати як доказ перевищення показників, норма величини яких встановлені місцевими Правилами приймання.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно чинності місцевих Правил приймання, які розроблені на виконання декількох нормативно-правових актів, проте наведені господарським судом нормативно-правові акти не визначають перелік допустимих концентрацій забруднюючих речовин в стічних водах, як і не встановлюють відповідальність і заходи за скиди промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів.

На думку апелянта, місцевий господарський суд безпідставно посилається на приписи ст. 13 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" як на доказ дії Правил приймання, оскільки вказані норми закону набули чинності лише 21.06.2017, тобто після затвердження Правил приймання 19.02.2015.

Апелянт посилається і на те, що положення договору № 0548 та Правил приймання не передбачають свободу вибору поведінки КП "Дніпроводоканал" під час здійснення контролю якості стічних вод і не дозволяють відповідачу діяти в спосіб, не передбачений умовами договору № 0548 та/або Правилами приймання.

За доводами апелянта, місцевий господарський суд не врахував той факт, що виставлені позивачу оскаржувані рахунки по суті є оперативно-господарською санкцією, яка застосована за результатами первірки та складання відповідних актів. Апелянт вважає, що Правила приймання не є актом чинного законодавства для встановлення відповідальності та заходів впливу за скиди промислових та інших стічних вод у системи каналізації, а договір всупереч ч. 2 ст. 237 ГК України не визначає відповідальність та порядок застосування сторонами заходів впливу за скиди промислових та інших стічних вод у системи каналізації.

Апелянт зазначає і про те, що Правила № 37 та Інструкція № 37 скасовані на підставі рішення КМУ від 10.03.2017 № 166-р, тобто не діяли на момент контролю відповідачем якості стічних вод АТ ДМЗ, а договір № 0548 зобов`язує позивача дотримуватись лише рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.02.2015 № 129, а не Правил приймання затверджених ним, оскільки зазначеним рішенням на керівників підприємств та організацій лише покладено відповідальність за якість стічних вод, що скидаються у систему каналізації м. Дніпропетровська, без зазначення конкретних заходів впливу за скиди промислових та інших стічних вод у системи каналізації. При цьому, апелянт посилається, що всупереч п. 2 рішення виконкому від 19.02.2015 № 129 відповідачем не доведено до відома позивача вимоги Правил приймання, що фактично розглядається як підстава для застосування цих Правил і негативних наслідків за їх невиконання, по відношенню до позивача.

За доводами апелянта місцевий господарський суд невірно визначив у чому саме полягає систематичне порушення позивачем п. 8.6. Правил приймання, а лише дослідив відповідні розрахунки величини плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями, з яких не вбачається систематичності чи будь-якого порушення відповідачем саме п. 8.6. Правил приймання, на чому наполягає відповідач в обгрунтування суми нарахованої плати за скид стічних вод з понаднормаивними забрудненнями.

На думку апелянта, відповідачем не наведено жодних правових підстав для нарахування товариству плати за скид понаднормативних забруднень за 3 місяці (рахунки від 30 червня 2018 року № 56835, від 30 квітня 2019 року № 39139); не повідомлено, про яку саме систематичність порушення йде мова, як і не доведено самого факту повторного перевищення ДК забруднюючих речовин відповідно до вимог п. 8.6. Правил приймання, оскільки фактично відсутній факт визначення узгодженого позивачем первинного (попереднього) перевищення забруднюючих речовин позивачем, встановлений відповідно до процедури, передбаченої законодавством України. За доводами апелянта, встановлення факту порушення Правил приймання за результатами відбору проби 10.07.2017 (рахунок № 94405 від 31 липня 2017) не можна розглядати як факт остаточного визначення первинного (попереднього) перевищення ДК забруднюючих речовин позивачем, оскільки такий факт не визнавався і позивач не вичняв жодних дій, спрямованих на його визнання.

Апелянт посилається на те, що відсутня інформація про первинну перевірку, відбір проб стічних вод, складення відповідних актів, проведення лабораторних вимірювань відповідачем і встановлення порушень, які б беззаперечно встановлювали факт погодження позивачем висновків відповідача.

На думку апелянта, відповідачем не визначено первинного встановлення факту перевищення ДК забруднюючих речовин, відповідно до п. 7.22. Правил приймання, оскільки відповідачем не здійснювалося будь-яких направлень на адресу позивача листів-повідомлень про таке перевищення у стічних водах та протоколів вимірювань показників складу та властивостей стічних вод, а також не направлялось листи-попередження розрахунку та рахунки плати за скид стічних вод, які б у подальшому були сплачені позивачем.

Апелянт посилається і на те, що листи відповідача від 14.06.2018 № 5991/2414 та від 18.04.2019 № 3636/2414 будь-якої інформації про те, що дане перевищення допустимих концентрацій є повторним, не містять.

Крім того, за доводами апелянта, місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні не надав відповіді на вказані позивачем аргументи і обмежився лише загальними фразами, а аналіз законодавства зведено до фактичного цитування його норм. Також, висновки суду, на думку апелянта, не містять ознак проведеного аналізу законодавства або інших відомостей, які б дали позивачу підстави вважати, що такий аналіз було проведено, тоді як невмотивованість судового рішення свідчить про недотримання господарським судом вимог ГПК України щодо загальних засад господарського судочинства та обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи, та про формальний характер судового розгляду, що не забезпечив об`єктивного вирішення справи та прийняття справедливого рішення, надання доводам відповідача заздалегідь встановленої сили.

Апелянт зазначає і про те, що у зв`язку з відмовою господарського суду призначити судову експертизу, всупереч вимогам ст. 74 ГПК України, відповідач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, а місцевий господарський суд не зміг надати оцінку відібраним відповідачем зразкам проб стічних вод, на підставі яких фактично до позивача застосовані оперативно-господарські санкції.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідно до поданого до суду відзиву на апеляційну скаргу та пояснень представника Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради у судовому засіданні, відповідач вважає, що оскаржуване рішення прийняте місцевим господарським судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Щодо чинності "Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська" відповідач зазначає, що на момент їх прийняття загальнодержавні "Правила прийняття стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України" та "Інструкція про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів", (скасовані на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №166-р від 10.03.2017) були чинними, у зв`язку з чим, місцеві правила прийняті у відповідності до вимог законодавства.

Також, відповідач посилається на те, що зазначені Правила та Інструкція були не єдиним нормативно правовим документом на підставі і у відповідності до яких приймалися місцеві правила приймання стічних вод, перелік нормативно-правової бази згідно з якою було прийнято Правила № 129 зазначено в п. 1.1. Правил № 129, у зв`язку з чим твердження позивача, що нормативно-правові акти, які передбачають існування місцевих правил відсутні, не відповідають дійсності, є хибними та свідчать про необізнаність в даному питанні.

Крім того, за доводами відповідача, порядок обчислення величини плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням викладено у розділі 8 Правил № 129, а не лише у скасованій "Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів", затвердженій наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37. Отже, як ствержує відповідач, розрахунки величини плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням було проведено правомірно.

Відповідач зазначає і про те, що загальнодержавні "Правила прийняття стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України", як вбачається з п.1.5., надавали можливість місцевим водоканалам розробляти місцеві правила приймання стічних вод в яких самостійно визначати допустимі концентрації для кожної забруднюючої речовини, а також відображати місцеві особливості приймання стічних вод у міську каналізацію. Враховуючи зазначене, відповідач посилається на те, що місцеві правила приймання стічних вод є самостійним керівним нормативним документом у сфері приймання стічних вод у міську каналізацію, а значить вони не пов`язані з дією, зокрема в часі, із скасованими загальнодержавними "Правилами прийняття стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України" та "Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів". Отже, втрата чинності загальнодержавних правил та інструкції не має наслідком припинення дії місцевих правил приймання стічних вод, що, за доводами відповідача, значить про чинність та обов`язковість до виконання Правил № 129.

Відповідач посилається і на те, що п. 5.1. Правил № 129, про який зазначає позивач, має інший зміст ніж той, що міститься безпосередньо в п. 5.1. Правил № 129.

Щодо факту повторності (систематичності) порушення позивачем гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин, відповідач зазначає, що за правилом, яке застосовується до визначення ознак систематичності порушення, систематичним є порушення відповідного законодавства юридичною особою після застосування до неї не менш як двох заходів впливу протягом року, до такого висновку прийшов Вищий господарський суд України в постанові від 28.02.2017 по справі № 904/2246/16. Також, відповідач посилається на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, наведені у постанові від 12.06.2019 у справі № 904/3681/18 щодо встановлення факту повторності, а саме: "У даному випадку протягом року було двічі зафіксоване порушення Абонентом в частині скиду стічних вод до комунальної каналізації з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, при цьому положення Правил № 129 пов`язують нарахування підвищеної плати саме з повторністю порушення без прив`язки до договору".

Відповідач звертає увагу і на дати здійснення відбору проб, оскільки саме в ці проміжки часу було здійснено відбір проб стічних вод, в яких було встановлення перевищення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Так, за доводами відповідача, відбори проб було здійснено: 10.07.2017 (проміжок часу складає 4 місяці 18 днів), 28.11.2017 (рахунок виставлений по зазначеному відбору проб оскаржується позивачем у справі № 904/1858/19) (проміжок часу складає 4 місяці 17 днів), 17.04.2018 (проміжок часу складає 11 місяців 15 днів) та 26.03.2019. Враховуючи зазначене, відповідач посилається на те, що позивачем порушення здійснювались в проміжки часу, що не перевищують необхідного як у випадку повторності так і систематичності. Крім того первісним порушенням вимог Правил № 129 та умов договору є результати аналізу проб стічних вод від 10.07.2017, оскільки результати цього відбору проб, як і інших, позивачем не оскаржувались.

Також, на думку відповідача, підписавши акти відбору проб без зауважень, позивач погодився із зазначеними в них даними та не скористався своїм правом на проведення паралельного та арбітражного аналізу проб стічних вод.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Дніпровський машинобудівний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 у справі № 904/2285/19; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 26.11.2019 о 15:30 год.

В судовому засіданні 26.11.2019 оголошено перерву в судове засідання на 17.12.2019 о 11:30 год.

В судовому засіданні 17.12.2019 оголошено перерву в судове засідання на 20.01.2020 о 11:30 год.

В судовому засіданні 20.01.2020 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

30.12.2015 між Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (водоканал) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський машинобудівний завод", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Дніпровський машинобудівний завод" (абонент) укладено договір № 0548 на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення (а.с. 16-21 т.1).

Відповідно до п. 2.1. договору водоканал зобов`язується надавати Абоненту послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення (далі Послуги), а Абонент зобов`язується оплачувати послуги в порядку і на умовах, визначених договором та діючим законодавством.

Місцем надання послуг водоканалом абоненту є точка розподілу, визначена сторонами в акті визначення Точки розподілу та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж (Додаток №1 до Договору) (п.2.2. договору).

Відповідно до пунктів 6.1, 6.1.2 договору водоканал має право проводити технічні та профілактичні огляди водопровідних і каналізаційних мереж абонента, знімати контрольні показники приладів і засобів обліку на них та виявляти нераціональне використання води питної, складати акти з приписом щодо усунення порушень абонентом вимог чинного законодавства у сфері водопостачання, водовідведення та умов договору при їх виявленні з визначенням строку на їх усунення. Невиконання припису водоканалу, що стосується порушень правил обліку Послуг, - є підставою для нарахувань згідно з пунктом 3.3. Правил № 190. Акт складається представником водоканалу і підписується його представником та представником абонента. Якщо абонент (його представник) відмовляється підписати такий акт, то він підписується представником водоканалу одноосібно, про що в акті робиться відповідний запис про таку відмову з зазначенням прізвища, посади представника абонента, який відмовився від підпису. У такому випадку акти обстежень, підписані представником водоканалу в односторонньому порядку, вважаються дійсними та є підставою для нарахувань об`ємів спожитих послуг.

Пунктом 4.10. договору встановлено, що величина плати за скид стічних вод у систему водовідведення водоканалу з понаднормативними забрудненнями розраховується згідно з Інструкцією № 37. Така оплата здійснюється Абонентом не пізніше 10 днів з дати отримання листа-повідомлення та рахунку.

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками, і в частині надання послуг діє до 30.12.2018, а в частині їх оплати до повного виконання (пункт 9.1. договору).

З моменту набуття чинності договору будь-які діючі до цього момету договори , угоди, що укладені сторонами з правовідносин, що регулюються договором, втрачають чинність, крім зобов`язань абонента з оплати.

Додатком № 4 до договору є Допустимі концентрації шкідливих речовин у Стічних водах.

10.07.2017, 17.04.2018 та 26.03.2019 з метою контролю складу та якості стічних вод представниками КП "Дніпроводоканал", у присутності уповноваженого представника позивача (АТ "Дніпровський машинобудівний завод"), здійснено відбір разових проб стічних вод для проведення контрольного аналізу за адресою останнього, а саме: вул. Будівельників, 34, про що складено акти відбору проб стічних вод (а.с. 38-39, 47, 54 т.1). Проби відібрані для виконання основного аналізу.

Зазначені вище акти підписані представниками сторін без зауважень.

За результатами проведення лабораторією по контролю якості стічних вод підприємств КП "Дніпроводоканал" дослідження якості стічних вод АТ "Дніпровський машинобудівний завод" було виявлено та зафіксовано перевищення допустимих концентрацій за показниками, про що складено протоколи вимірювань показників складу та властивостей стічних вод (а.с. 40, 48, 55 т.1):

- відбір проби від 10.07.2017 (дата проведення вимірювань 10.07.-16.07.2017) - перевищено допустимі концентрації по азоту амонійному, ХПК, БПК, нафтопродуктам та залізу в стічній воді (Лист - повідомлення про порушення Правил приймання стічних вод від 18.07.17 № 8171/26-14, адресований позивачу)

- відбір проби від 17.04.2018 (дата проведення вимірювань 17.04.-23.04.2018) - перевищено допустимі концентрації по азоту амонійному, ортофосфатам, залізу, ХСК та БСК 5, у стічній воді підприємства (Лист - повідомлення про результати лабораторних досліджень від 26.04.2018 № 3916/2414, та лист про порушення Правил приймання стічних вод від 14.06.18 № 5991/2414, адресовані позивачу)

- відбір проби від 26.03.2019 (дата проведення вимірювань 26.03-31.03 2019) - перевищено допустимі концентрації по завислим речовинам, сухому залишку, азоту амонійному, ортофосфатам, залізу, ХСК та БСК5, у стічній воді підприємства (Лист - повідомлення про результати лабораторних досліджень від 08.04.2019 № 3366/2414 та лист про порушення Правил приймання стічних вод від 08.05.2019, адресовані позивачу).

22.05.2019 КП "Дніпроводоканал" супровідним листом № 4382/9614 надіслало на адресу АТ "Дніпровський машинобудівний завод" рахунки, зокрема № 94405 від 31.10.2017 на суму 127 220,52 грн., № 56835 від 30.06.2018 на суму 668 982,96 грн. та № 39139 від 30.04.2019 на суму 985 342,58 грн.

Позивач вважає вказані вище рахунки необґрунтованими та безпідставними, оскільки нарахування здійснювалось з порушенням пункту 8.6. Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська (Правила № 129) та пункту 3.19 договору № 0548; Правила прийняття стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України (Правила № 37), згідно з якими розраховуються допустимі концентрації забруднюючих речовин в стічних водах підприємств, скасовані; КП "Дніпроводоканал" порушено порядок відбору проб та оформлення результатів досліджень лабораторії.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача до відповідача про визнання протиправними та такими, що не підлягають виконанню рахунків КП "Дніпроводоканал" № 94405 від 31.10.2017, №56835 від 30.06.2018, №39139 від 30.04.2019, якими позивачеві нараховано плату за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням, у зв`язку з їх безпідставністю та недоведеністю порушення позивачем Правил №129.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли з приводу виконання умов договору з надання послуг водопостачання та водовідведення.

Відповідно до частини 6 статті 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи розробляються і вводяться в дію центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, та іншими уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства України.

Згідно зі статтею 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Відповідно до положень Законів України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", "Про житлово-комунальні послуги" послуги з водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації здійснюються на договірних засадах.

У ст. 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" зазначено, що місцеві ради у межах своєї компетенції забезпечують реалізацію екологічної політики України, здійснюють контроль за дотриманням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а також здійснюють інші повноваження відповідно до цього закону та інших законів України.

Відповідно до п.п. 5 п. "а" ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод; здійснення контролю за якістю питної води належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Статтею 13 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення належить, зокрема, затвердження та реалізація місцевих правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення відповідних населених пунктів.

Укладений між позивачем та відповідачем договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України (статтями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України) і відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України та статтею193 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 44 Водного кодексу України визначені обов`язки водокористувачів, які зобов`язані, зокрема, дотримуватися встановлених нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі викиди та скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Ч. 6 ст. 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища закріплено, що екологічні нормативи розробляються і вводяться в дію центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, та іншими уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, преамбула до Договору містить перелік актів, якими керувались сторони при укладенні Договору. Зокрема зазначено, що до відносин сторін за Договором застосовуються:

Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (Правила № 190);

Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, та Інструкція про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37 (Правила № 37, Інструкція № 37).

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 19.02.2002 №37 Про затвердження Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за №402/6690, затверджено відповідні Інструкція та Правила, які визначають підстави для стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів.

Згідно з п. 1.5. Правил приймання на підставі цих Правил та Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів (далі - Інструкція) Водоканали розробляють місцеві Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту (далі - місцеві Правила приймання), у яких установлюються допустимі концентрації (далі - ДК) для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися Підприємствами в систему каналізації, а також відображаються місцеві особливості приймання стічних вод Підприємств у міську каналізацію.

Місцеві Правила приймання згідно з Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" затверджують виконавчі органи місцевих рад за поданням Водоканалів після погодження з територіальними органами Мінекоресурсів та Міністерства охорони здоров`я України. Місцеві Правила приймання є обов`язковими для всіх Підприємств, яким Водоканали надають послуги з водовідведення та які розташовані на території даної місцевої ради (пункт 1.6. Правил приймання).

21.05.2017 зазначені Правила № 37 та Інструкція № 37 втратили чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 166-р.

У пункті 9.2 Договору зазначено, що усі правовідносини, що виникають з договору та не врегульовані ним, регламентуються відповідними нормами законодавства України, зокрема Правилами № 190, Інструкцією № 37, Правилами № 37, тощо, а також застосовуваними до таких правовідносин звичаями ділового обороту на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.

У пункті 1.5 Правил № 37, якими керувалися сторони укладаючи Договір, зазначено що на підставі цих Правил та Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів (тобто зазначеної вище Інструкції № 37) водоканали розробляють місцеві Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту, в яких установлюються допустимі концентрації для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися підприємствами в систему каналізації, а також відображаються місцеві особливості приймання стічних вод Підприємств у міську каналізацію.

У пункті 1.4 Правил № 190 зазначено, що приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 № 37, зареєстрованих у Мін`юсті 26.04.2002 за № 403/6691, а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Так, рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.02.2015 №129 затверджено Правила приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська (Правила №129).

Отже, відповідно до наведених актів, умови Договору мають узгоджуватись з місцевими правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту, у цьому разі - Правилами № 129.

Доказів втрати чинності Правил № 129 станом на час виникнення спірних правовідносин ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції позивачем не надано, тому посилання з цього приводу є безпідставними.

Зазначеними Правилами №129 встановлені допустимі концентрації шкідливих речовин у стічних водах підприємств.

Згідно п. 2.1.2. Правил №129, Водоканал має право згідно графіку відбору контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод підприємств.

Відповідно до п. 2.1.6. Правил №129, Водоканал має право здійснювати позаплановий (в будь-яку годину доби), непогоджений з підприємством заздалегідь відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються та застосовувати на підставі результатів контролю (при виявленні порушень Правил приймання та умов договору на надання послуг водопостачання та водовідведення) відповідні заходи. Присутність представника підприємства при відборі обов`язкова.

Відповідно до п. 7.9. Правил №129, зокрема, для визначення вмісту забруднень у своїх стічних водах, підприємства можуть використовувати як дані лабораторії Водоканалу, так і результати вибіркового контролю, виконаними іншими лабораторіями, атестованими у даній галузі.

Пунктом 7.11. Правил №129 визначено, що з метою контролю якості стічних вод підприємств Водоканал здійснює відбір разових (контрольних) проб. Ці проби характеризують склад та властивості стічних вод і відповідність фактичних концентрацій забруднюючих речовин допустимим. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень.

Відбір разових проб стічних вод підприємств виконується уповноваженими представниками Водоканалу, що фіксується у спеціальних актах, які підписують як представник Водоканалу, так і представник підприємства.

Акти складаються у двох примірниках - для Водоканалу та підприємства.

Обов`язково робиться примітка про отримання підприємством свого екземпляра акту (п. 7.12. Правил №129).

Крім того, згідно з п. 7.13. Правил №129 при відмові підприємства виділити відповідальну особу для відбору проб, зволіканні з допуском представника Водоканалу на його територію (більш ніж 30 хвилин після його прибуття) або створенні перешкод у відборі проби обстеженні мереж каналізації Водоканал виставляє підприємству рахунок за понаднормативний скид забруднень з коефіцієнтом кратності Кк=5 за розрахунковий місяць, у якому було вчинене дане порушення.

Згідно з п. 7.23. Правил №129, підприємство зобов`язано оплатити наданий Водоканалом сформований рахунок у 10-ти денний строк з моменту його отримання

Відповідно до п. 7.14. Правил №129, за призначенням з разової (контрольної) проби виконують основний, паралельний та арбітражний аналіз.

Основний аналіз виконує лабораторія Водоканалу (п. 7.14.1. Правил №129).

Паралельний аналіз виконує підприємство у будь-якій лабораторії, атестованої у даній галузі (або у своїй лабораторії при її наявності). Проби відбираються за одночасною присутністю представників водоканалу та підприємства. В актах (додатки 3,5) робиться примітка про відбір проб для виконання паралельного аналізу. (п. 7.14.2. Правил №129).

Пунктом 7.14.3. Правил №129 встановлено, що у разі розбіжностей результатів основного та паралельного аналізів у межах похибки методик вимірювання інгредієнтів приймається значення основного аналізу. Якщо розбіжності перевищують похибки, які зазначені у відповідних методиках, проводиться арбітражний аналіз проби.

Відповідно до п. 7.14.4. Правил №129, арбітражний аналіз проводиться лише стосовно тих інгредієнтів, за якими виникли розбіжності.

Таким чином, для встановлення дійсного об`єму перевищення концентрації шкідливих речовин у стічних водах, у разі розбіжності паралельного та основного аналізу, необхідно проводити арбітражний аналіз в місячний термін з моменту відібрання проби, оскільки, максимальний строк її зберігання в холодильній шафі складає один місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до актів відбору проб, які підписані уповноваженими представниками позивача та відповідача, проби відібрані лише для проведення основного аналізу, що свідчить про те, що позивач не скористався правом проведення паралельних аналізів даних проб та підписавши вказані акти без будь-яких зауважень та заперечень, представник позивача фактично погодився з результатами основного аналізу, що також спростовує доводи позивача про те, що ним не визнавався факт первинного (попереднього) перевищення забруднюючих речовин та не вчинялось жодних дій, спрямованих на його визнання.

Пунктом 2.10 Інструкції про порядок відбору проб для контролю якості стічних вод підприємств (додаток № 4 до Правил приймання) передбачено, що відбір проб виконується ручним способом з дотриманням вимог чинних нормативних документів, які регламентують порядок відбору проб. У такий спосіб для відбору проб використовується пробовідбірник з не корозійного матеріалу, що відповідає вимогам КНД. Під час відбору проб ручним способом (відповідно до умов та характеру скиду стічних вод) пробовідбірник занурюють у товщу води або кладуть у лоток і виймають після наповнення. Детальної інструкції для певних ситуацій відбирання проб ручним способом і методик відбирання проб чинні нормативно-правові акти не містять.

Як вбачається з матеріалів справи, складені Водоканалом до кожного акту відбору проб таблиці з зазначенням об`єму відібраних проб, які відповідають положенням Інструкції про порядок відбору проб для контролю якості стічних вод підприємств.

Зазначені акти містять інформацію про відбір проб з контрольного колодязя, про кількість відібраних проб, про охолодження цих проб тощо, є чинними та є достатньою підставою для нарахування позивачу плати за скид понаднормативних забруднень.

Відповідно до ст. 237 ГК України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Виставлені позивачу відповідачем спірні рахунки є оперативно-господарською санкцією, яка застосована за результатами перевірки та складання актів.

Зазначеної позиції дотримується Верховний Суд (постанова від 29.07.2019 у справі № 904/9196/17, від 19.06.2018 у справі №904/8166/17, постанова від 27.06.2018 у справі №904/8426/17).

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем правомірно застосовані зазначені вище Правила для розрахунку суми плати за скид стічних вод з понаднормованими забрудненнями.

Щодо доводів апелянта про те, що Правила № 37 та Інструкція № 37 скасовані на підставі рішення КМУ від 10.03.2017 № 166-р, тобто не діяли на момент контролю відповідачем якості стічних вод АТ ДМЗ, а договір № 0548 зобов`язує позивача дотримуватись лише рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.02.2015 № 129, а не Правил приймання затверджених ним, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.02.2015 №129 затверджено Правила приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська (Правила №129). Доказів втрати чинності Правилами № 129 станом на час виникнення спірних правовідносин суду не надано, а тому доводи відповідача є безпідставними, оскільки скасування одного з підзаконних нормативних актів - №37, визначених в преамбулі Правил №129, не має наслідком автоматичну втрату чинності Правилами №129, які затверджені чинним рішенням органу місцевого самоврядування.

Зазначена правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі №904/4742/18 від 28.10.2019.

Щодо доводів апелянта про недоведеність відповідачем систематичних порушень з боку позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8.6. Правил № 129 плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих підприємством протягом місяця, в якому було зафіксовано перевищення ДК. У випадку повторного встановлення факту перевищення ДК забруднюючих речовин за три календарних місяця (місяць, у якому відібрана проба і було зафіксовано перевищення ДК, та двох попередніх).

Систематичним є порушення відповідного законодавства юридичною особою після застосування до неї не менш як двох заходів впливу протягом року.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом і вбачається з матеріалів справи, надані відповідачем Акти відбору проб стічних вод від 10.07.2017, 17.04.2018, 26.03.2019 (а.с. 116-123), надані позивачем Протоколи вимірювань показників складу та властивостей стічних вод (а.с. 40-41, 48, 55), Розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями (а.с. 43, 50, 57), підтверджують факт первинного (попереднього) перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин позивачем, у зв`язку з чим відповідач правомірно нарахував плату за три місяці за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, відібраних 26.03.2019.

Враховуючи зазначене, протягом року було двічі зафіксоване порушення підприємством позивача в частині скиду стічних вод до комунальної каналізації з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, у зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно зазначив, що норми Правил № 129 пов`язують нарахування підвищеної плати саме з повторністю порушення без прив`язки до договору.

Отже, нарахування плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням відповідачем здійснено підставно, з урахуванням положень п. 8.6. Правил 129, згідно з яким плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих підприємством протягом місяця, коли було зафіксоване перевищення ДК. У випадку повторного встановлення факту перевищення ДК забруднюючих речовин за три календарні місяці (місяця, у якому відібрана проба та двох попередніх).

Щодо клопотання АТ "Дніпровський машинобудівний завод" про призначення у справі судової інженерно-екологічної, хімічної експертизи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з наступного.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що наявних в матеріалах справи інших доказів достатньо для розгляду апеляційної скарги у справі №904/2285/19, відповідно, клопотання Акціонерного товариства "Дніпровський машинобудівний завод" про призначення експертизи у справі № 904/2285/19 не підлягає задоволенню.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Зазначена норма Конституції України міститься і у статті 74 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладеного вище, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі відсутні.

Також з огляду на встановлені обставини справи, наведені положення законодавства, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи Акціонерного товариства "Дніпровський машинобудівний завод", наведені в обґрунтування вимог апеляційної скарги.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги відносяться на апелянта.

Керуючись ст.ст. 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпровський машинобудівний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 у справі № 904/2285/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 у справі № 904/2285/19 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Акціонерне товариство "Дніпровський машинобудівний завод".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.01. 2020

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Л.М. Білецька

Суддя А.Є. Чередко