ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.01.2020 Справа № 920/384/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/384/19 в порядку загального позовного провадження

за позовом: 1) Кролевецької міської ради (вул. Грушевського, буд. 19, м. Кролевець, Кролевецький район, Сумська область, 41300, ідентифікаційний код 34135352),

2) Виконавчого комітету Кролевецької міської ради (вул. Грушевського, буд. 19, м. Кролевець, Кролевецький район, Сумська область, 41300, ідентифікаційний код 04058060),

до відповідача: фізичної особи-підприємця Коренчука Василя Івановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

про стягнення 112739,84 грн. та зобов`язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

від першого позивача - Рекуха О.В.;

від другого позивача - Рекуха О.В. (довіреність № 02-30/3181 від 24.11.2017);

від відповідача - адвокат Авраменко О.В.

ВСТАНОВИВ:

Кролевецька міська рада (вул. Грушевського, буд. 19, м. Кролевець, Кролевецький район, Сумська область, 41300, ідентифікаційний код 34135352) та Виконавчий комітет Кролевецької міської ради (вул. Грушевського, буд. 19, м. Кролевець, Кролевецький район, Сумська область, 41300, ідентифікаційний код 04058060) звернулися до суду з позовом про стягнення з відповідача - фізичної особи-підприємця Коренчука Василя Івановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) неустойки за користування частиною вбудованого нежитлового приміщення по площі Миру, будинок № 6 міста Кролевець Кролевецького району Сумської області, загальною площею 89,4 кв.м, за час прострочення обов`язку щодо його повернення в сумі 112739,84 грн. на підставі договору оренди майна територіальної громади міста Кролевець № 138 від 06.03.2016, укладеного між першим позивачем і відповідачем; а також про зобов`язання вчинити дії щодо звільнення та повернення частини вбудованого нежитлового приміщення по площі Миру, будинок № 6 міста Кролевець Кролевецького району Сумської області, загальною площею 89,4 кв.м, першому позивачу.

Ухвалою суду від 22.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16.09.2019 (суддя Заєць С.В.) закрито підготовче провадження у справі № 920/384/19 та призначено розгляд справи по суті в судове засідання на 01.10.2019.

У зв`язку з лікарняним судді Заєць С.В. (понад чотирнадцять календарних днів), розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Сумської області від 01.10.2019 справа № 920/384/19 призначена на повторний автоматичний розподіл.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 01.10.2019 головуючим суддею визначено Яковенка В.В.

01.10.2019 до суду надійшли письмові пояснення відповідача, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх необґрунтованими та обставини, на які посилається позивач, недоведеними.

Ухвалою суду від 01.10.2019 усне клопотання представника позивачів про повторне проведення підготовчого провадження задоволено, постановлено повторно провести підготовче провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22.10.2019.

Ухвалою суду від 22.10.2019 відкладено підготовче засідання на 19.11.2019.

Ухвалою суду від 19.11.2019 продовжено строк підготовчого провадження до 30.12.2019 та відкладено підготовче засідання на 12.12.2019.

На виконання вимог ухвали суду від 19.11.2019 Кролевецький районний суд Сумської області надіслав матеріали адміністративних справ № 579/13/17-а 2-а/579/6/17; 579/40/17/17-а 2-а/579/7/17.

Ухвалою суду від 12.12.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 26.12.2019 оголошено перерву до 22.01.2020.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом у межах наданих йому повноважень створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд встановив наступне.

Вбудоване торгівельне приміщення багатоквартирного п`ятиповерхового житлового будинку по площі Миру, буд. № 6 міста Кролевець Кролевецького району Сумської області, загальною площею 668,8 м2, є власністю територіальної громади в особі Кролевецької міської ради, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.02.2019.

Позивачі наполягають, що 06.03.2016 між Кролевеькою міською радою (далі позивач - орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Коренчуком Василем Івановичем (відповідач - орендар) укладено договір оренди майна територіальної громади міста Кролевець № 138 на частину вбудованого нежитлового приміщення по площі Миру, будинок № 6 міста Кролевець Кролевецького району Сумської області, загальною площею 89,4 м2 для розміщення фізкультурно-спортивного закладу, діяльність якого спрямована на організацію та проведення занять різними видами спорту.

Вартість майна згідно зі звітом про незалежну оцінку майна, що виконаний суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою - підприємцем Малашенко М.В. та затверджений рішенням сорок восьмої сесії шостого скликання Кролевецької міської ради від 25.09.2014 «Про затвердження звіту про незалежну оцінку майна», станом на 11.09.2014 становить 164000,00 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 89,4 квадратних метрів.

Згідно з п. 3.1. розділу 3 «Орендна плата» договору за користування об`єктом оренди орендар сплачує в місцевий бюджет міста Кролевець орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Кролевець та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням Кролевецької міської ради від 22.06.2012, місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати від 06.03.2016, що є невід`ємною частиною цього договору, на дату підписання договору становить 1864,06 грн. на місяць.

Пунктом 3.2. договору визначено, що орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно, не пізніше 5 числа наступного місяця за поточний місяць. У разі несплати орендарем орендної плати у зазначений строк, виникає борг орендаря перед орендодавцем по сплаті орендної плати. Наявність такої заборгованості на протязі дії договору, навіть за умови сплати боргу та пені за несвоєчасну сплату орендної плати до закінчення дії договору, є підставою для відмови в укладенні договору на новий строк.

Відповідно до п. 7.1. договору об`єкт оренди було передано відповідачу на строк з 06.03.2016 до 05.09.2016 включно.

Згідно з пунктами 2.3, 2.4 договору після припинення або розірвання договору, орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди в п`ятиденний термін, перебіг якого починається з дня, що є останнім днем дії договору у тому стані, в якому він його одержав з урахуванням нормального зносу. Приміщення вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Орендар зобов`язаний вносити своєчасно і в повному обсязі орендодавцю орендну плату (п. 4.1.3. договору).

14.07.2016 позивач звернувся листом № 02-30/1605 до відповідача про прострочену заборгованість по орендній платі з вимогою про її сплату і виконання в подальшому умов договору.

Листом від 31.08.2016 № 02-30/2043 позивач повідомив відповідача про відмову у продовженні строку дії договору, посилаючись на пункт 11.3 розділу 11 «Укладення договору оренди на новий строк» Положення про оренду майна територіальної громади міста Кролевець, затвердженого рішенням Кролевецької міської ради шостого скликання від 22.06.2012, в якому зазначено, що наявність у орендаря боргу по сплаті орендної плати, комунальних і інших платежів перед балансоутримувачем протягом дії договору оренди є підставою для відмови в укладенні договору на новий строк та про те, що не має наміру продовжувати дію договору на новий строк і просив після закінчення строку дії договору повернути орендоване приміщення в порядку, визначеному пунктами 2.3 та 2.4. договору, тобто за актом приймання-передачі.

Листом від 08.09.2016 № 02-30/2123 Кролевецька міська рада звернулася до відповідача, в якому нагадала орендарю порядок передачі майна у зв`язку з закінченням строку дії договору за пунктами 2.3 та 2.4 договору і поставила вимогу про повернення нерухомого майна за актом приймання-передачі.

Листом від 11.01.2019 № 02-31/49 позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості по орендній платі до 31.01.2019.

Позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату неустойки за користування об`єктом оренди за час прострочення обов`язку щодо його повернення в сумі 109011,72 грн. за період з 06.09.2016 по 28.02.2019, звільнення та повернення орендованого приміщення, проте відповіді не отримав та будь-яких дій не вчинив.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язання щодо повернення орендованого майна за закінченням строку дії договору, внаслідок чого позивачем нарахована неустойка у розмірі 112739,84 грн., у зв`язку з фактичним користуванням нерухомим майном після припинення правочину, останній звернувся до суду з позовом.

Предметом позову є вимога спрямована до відповідача, про звільнення та повернення об`єкту оренди, який був переданий по договору та сплату неустойки за час прострочення щодо його повернення, а підставою позову позивач зазначає порушення відповідачем умов договору, в тому числі пунктів 2.3, 2.4.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ч. 7, 8, 10 ст. 81 ГПК України будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно зі ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем надано суду копію договору № 138 від 06.03.2016.

Суд неодноразово з`ясовував у першого позивача про наявність оригіналу договору, оскільки саме першим позивачем була надана копія такого договору до матеріалів позовної заяви. Відповідач зазначив, що оригінал вищевказаного договору необхідно витребувати у першого позивача, оскільки відповідач ставить під сумнів його існування, а також майно протягом строку, зазначеного Кролевецькою міською радою відповідачем не використовувалося, позивачем рахунки за використання орендованого майна не виставлялися, оплати відповідачем не здійснювалися.

Господарський суд має право витребувати оригінали документів, якщо це необхідно для справи.

Ухвалою суду від 16.07.2019 постановлено витребувати у позивача - Кролевецької міської ради оригінали договору оренди майна територіальної громади м. Кролевець № 138 від 06.03.2016 та доказів здійснення відповідачем оплати за вказаним договором 26.10.2016, як про те вказує позивач у розрахунку до позову. Проте оригінал договору першим позивачем до суду наданий не був.

Строки зберігання різних видів договорів наведено у витязі з Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5 (далі - Перелік). Проте першим позивачем не було надано суду доказів, що оригінал такого договору було знищено або втрачено.

Оскільки позивачем не надано суду для огляду оригінал договору оренди №138 від 06.03.2019, а відповідач ставить під сумнів його існування, суд не бере до уваги як доказ копію договору № 138 оренди майна територіальної громади міста Кролевець від 06.03.2016, копія якого міститься в матеріалах справи.

Також ухвалою суду від 16.07.2019 було витребувано у господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1122/16 за позовом Кролевецької міської ради до ФОП Коренчука В.І. про звільнення орендованого приміщення та повернення орендованого майна. Під час дослідження її матеріалів суд з`ясував, що в них міститься копія договору №138 оренди майна територіальної громади міста Кролевець від 06.03.2016 скріплена підписами та печатками сторін, посвідчена нотаріально.

Однак, незважаючи на схожість, копія договору в справі №920/1122/16 має інший строк його дії - з 06.03.2016 до 05.09.2018 включно (п. 7.1. договору).

Поряд з цим матеріали справи №920/1122/16 містять копію договору №138 оренди майна територіальної громади міста Кролевець від 29 квітня 2016 року, зміст якого аналогічний двом попередньо згаданим, з терміном дії з 06.03.2016 по 05.09.2016 включно. Розрахунок орендної плати до нього сторони підписали 06.03.2016, а акт приймання-передачі 29.04.2016. При цьому в останньому зазначено, що він є невід`ємною частиною договору оренди від 06 березня 2016 року №138.

Крім того ухвалою суду від 19.11.2019 постановлено витребувати у Кролевецького районного суду Сумської області матеріали адміністративних справ, а саме:

1) № 579/13/17-а, 2-а/579/6/17 за адміністративним позовом ФОП Коренчука В.І. до Кролевецької міської ради Сумської області про визнання дій та бездіяльності протиправними;

2) № 579/40/17-а, 2-а/579/7/17 за адміністративним позовом ФОП Коренчука В.І. до Кролевецької міської ради Сумської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії;

3) № 579/1682/16-а за адміністративним позовом ФОП Коренчука В.І. до Кролевецької міської ради Сумської області, виконавчого комітету Кролевецької міської ради про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Так, судом встановлено, що постановою зазначеного суду від 27.01.2017 у справі № 579/1682/16-а було скасовано рішення Кролевецької міської ради Сумської області від 29.04.2016 «Про надання фізичній особі-підприємцю Коренчуку В.І. частин нежитлових приміщень в оренду» в частині визначення строків оренди з 6 березня 2016 року по 5 вересня 2016 року.

У вказаній адміністративній справі також знаходяться завірені ФОП Коренчуком В.І. копії першої, четвертої та п`ятої сторінок договору № 138 від 06.03.2016 зі строком дії з 06.03.2016 до 05.09.2016 включно.

Таким чином, з урахуванням того, що позивач наполягає на редакції договору, копія якого міститься в матеріалах справи № 920/384/19 (строк дії договору - з 06.03.2016 до 05.09.2016), і поряд з якою існують інші варіанти скріплених підписами та/або печатками сторін копії договору №138 від 06.03.2016 (29.04.20106) стосовно того ж приміщення, однак з іншим або з таким же терміном дії, у суду відсутня фактична можливість встановити дійсне волевиявлення сторін договору щодо всіх його умов, зокрема: строку його дії, припинення, повернення майна, нарахування та сплати неустойки за неповернення об`єкту оренди, тощо.

Судом надавалось достатньо часу позивачам для спростування позиції відповідача, а саме: з моменту отримання ними відзиву на позов, в якому відповідач повідомляв свої заперечення щодо позову. Також ухвалою суду суд витребував оригінал договору, проте протягом всього розгляду справи представники позивача не виконали ухвалу суду, а тому суд вважає необґрунтованим посилання позивачів на його умови під час вирішення цього спору.

Разом з цим позивачі доводили свою неспроможність надати оригінал договору № 138 оренди майна територіальної громади міста Кролевець від 06.03.2016, що діяв з 06.03.2016 до 05.09.2016 включно тим, що він втрачений (зник), про що зроблено відповідну заяву до поліції.

Враховуючи предмет позовних вимог, для повного і всебічного розгляду справи основним доказом у справі повинен бути договір, однак позивачами належними та допустимими доказами (в т.ч. оригінал угоди) не доведено факту укладення з відповідачем 06.03.2019 договору оренди майна територіальної громади міста Кролевець за №138 на частину вбудованого нежитлового приміщення по площі Миру, буд. 6, м. Кролевець із зазначеними позивачами умовами, а тому не доведено і наявність правових підстав для позову.

Згідно з ч.1, ч. 2 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Однак, суд дійшов висновку, що вказана стаття не підлягає застосування у цьому випадку для повернення орендованого майна та сплати неустойки, оскільки для її застосування необхідно встановлення судом факту наявності між сторонами господарських правовідносин - укладення договору оренди. Однак відповідачем факт такого укладення заперечується, в той час, як позивачами належними та допустимими доказами не доведено факту укладення з відповідачем 06.03.2019 договору оренди майна територіальної громади міста Кролевець за № 138 на частину вбудованого нежитлового приміщення по площі Миру, буд. 6, м. Кролевець.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь першого позивача 112739,84 грн. неустойки за користування частиною вбудованого нежитлового приміщення по площі Миру, буд. 6, м. Кролевець, за час прострочення обов`язку щодо його повернення за договором оренди № 138 від 06.03.2016 та зобов`язання відповідача звільнити та повернути першому позивачу частину вбудованого нежитлового приміщення по площі Миру, буд. 6, м. Кролевець є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Поряд з цим суд констатує, що між сторонами протягом 2015-2018 років склалися та існували орендні відносини щодо частини вбудованого нежитлового приміщення за адресою: площа Миру, 6 м. Кролевець Сумської області, загальною площею 89,4 кв.м, на виконання яких відповідачем у повному обсязі сплачено орендну плату включно по грудень, що ним не спростовано та підтверджується поданими позивачами документами. Однак ця обставина не доводить обґрунтованість позовних вимог у цій справі.

Крім того згідно з п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін проти України», яке є джерелом права, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд повторює, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами в справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів позивачів, які детально не зазначені в рішенні, вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування в цій справі.

На підставі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повне судове рішення складено 27.01.2020.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя В.В. Яковенко