ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020м. ДніпроСправа № 904/4441/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі:

судді Колісника І.І.

за участю секретаря судового засідання: Уперєва Д.В.

та представників:

від позивача (за первісним позовом): Ткаченко В.В., адвокат;

від відповідача (за первісним позовом): Корсун С.О., адвокат

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт", м.Харків

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 13 455 824,27 грн.

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт", м. Харків

про стягнення заборгованості у сумі 3 058 707,60 грн.

Суддя Колісник І.І.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" заборгованості у сумі 12 561 080,00 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати товару за договором поставки № 948/2018 від 15.05.2018.

Ухвалою суду від 04.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.11.2019.

25.10.2019 до суду надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" неустойки у сумі 3 058 707,60 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 948/2018 від 15.05.2018 щодо строків поставки товару.

Ухвалою суду від 25.10.2019 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

18.11.2019 від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому останній просить застосувати строк позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки за порушення зобов`язань за договором № 948/2018 від 15.05.2018 та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог, посилаючись на те, що позивач за зустрічним позовом повинен був розрахуватися за отриманий товар протягом 10-ти календарних днів з моменту поставки партії товару.

Відповідач за зустрічним позовом стверджує, що несвоєчасне виконання ним строків поставки товару обумовлено виключно порушенням позивачем за зустрічним позовом строків розрахунку за поставлений товар.

У відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву, що надійшла до суду 05.12.2019, позивач за зустрічним позовом заперечує проти застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що річний строк позовної давності, передбачений законом для вимог про стягнення неустойки, спливає 24.01.2020, в той час як зустрічний позов було подано до суду 25.10.2019.

Заперечуючи по суті обґрунтувань, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву, позивач за зустрічним позовом зауважує, що умовами договору не передбачена залежність здійснення ним оплати товару як покупцем від обов`язку постачальника щодо поставки цього товару в строки, визначені сторонами.

25.11.2019, в межах процесуальних прав, передбачених статтею 46 Господарського процесуального кодексу України, від позивача за первісним позовом надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" заборгованість у сумі 13455824,27 грн, з яких: 12 561 080,00 грн - основна сума боргу, 322 772,61 грн - 3% річних, 571 971,66 грн - інфляційні втрати.

06.12.2019 від відповідача за первісним позовом надійшов відзив на позов з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, у якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому він зазначає, що позивачем за первісним позовом через допущену помилку невірно визначено суму боргу за видатковою накладною №1 від 18.10.2018 (783 000,00 грн замість 738 000,00 грн), а також період нарахування 3% річних, інфляційних втрат, включивши в період нарахування останній день виконання зобов`язання щодо сплати та день погашення заборгованості.

Ухвалами суду від 05.11.2019, 25.11.2019 підготовчі засідання відкладались на 25.11.2019, 09.12.2019 відповідно.

Ухвалою суду від 09.12.2019 підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи по суті на 23.12.2019, після чого у судовому засіданні оголошувалась перерва до 20.01.2020.

У судових засіданнях представники сторін надали пояснення по суті справи, аналогічні за змістом поданих заяв по суті справи.

У судовому засіданні 20.01.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" (далі позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом, постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" (далі відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, покупець) укладено договір №948/2018 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується передати покупцю продукцію (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти у власність і оплатити товар на передбачених цим договором умовах.

Номенклатура, перелік, асортимент, кількість, ціна, вартість товару на інші умови узгоджуються сторонами в специфікаціях (додатках), які після їх підписання є невід`ємною частиною цього договору. При зазначенні переліку, асортименту в специфікаціях (додатках) обов`язково зазначається код УКТ ЗЕД товару з дотриманням наступних вимог: при придбанні товарів, вироблених в Україні (крім підакцизних), указується не менш як 4 перших символів коду УКТ ЗЕД; при придбанні товарів, імпортованих в Україну та підакцизних, указується 10 символів коду УКТ ЗЕД (пункт 1.2 договору).

Згідно з пунктом 2.1 договору поставка товару здійснюється партіями. Партія товару товар, оформлений одним товарно-транспортним документом.

Датою поставки товару вважається дата, проставлена на видатковій накладній при отриманні товару; при поставці залізничним транспортом відмітка станції призначення в залізничній накладній, якщо інше не обумовлено специфікацією (додатком).

Право власності на товар, а також усі пов`язані з ним ризики переходять від постачальника до покупця відповідно до умов переходу права власності на товар, визначений у специфікаціях (пункт 2.4 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору оплата вартості партії товару здійснюється в гривнях на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі, на умовах оплати, узгоджених сторонами у відповідній специфікації (додатках) до цього договору. У цьому випадку умови оплати поширюються тільки на партії товару, передбачені такими специфікаціями (додатками) (а.с. 72).

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Моментом підписання договору є дата, зазначена у верхньому правому куті на першій сторінці цього договору (пункт 13.5 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 28.12.2018) (а.с. 76).

Специфікацією до договору (Додаток № 4 від 15.05.2018) сторони погодили поставку відповідачу наступного товару:

1. Привод гідромеханічний Ф100 мм кр. № 26-1024149СБ, код української класифікації товарів УКТЗЕД 8483, кількість 78 шт., ціна за одиницю без ПДВ 20 500,00 грн. Загальна вартість без ПДВ 1 599 999,00 грн.

2. Важільна система кресл. № 24-1016801АСБ, код української класифікації товарів УКТЗЕД 8483, кількість 148 шт., ціна за одиницю без ПДВ 67 800,00 грн. Загальна вартість без ПДВ 10 034 400,00 грн.

Загальна вартість з ПДВ 13 960 080,00 грн.

Пунктом 3 специфікації сторони визначили, що оплата товару, що поставляється за цією специфікацією, здійснюється покупцем за фактом поставки протягом 10-ти календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідно до пункту 6 зазначеної специфікації строки поставки:

позиція 1 протягом 60 - 70 календарних днів від дати підписання цього додатку;

позиція 2 протягом 120 - 210 календарних днів від дати підписання цього додатку (а.с.75).

На виконання умов договору позивач за первісним позовом поставив відповідачу товар на загальну суму 13 960 080,00 грн., що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними № 1 від 18.10.2018 на суму 738 000,00 грн, № 2 від 26.10.2018 на суму 4 474 800,00 грн, № 3 від 24.01.2019 на суму 8 698 080,00 грн, № 2 від 08.04.2019 на суму 49 200,00 грн (а.с. 77, 17 19).

За отриманий товар відповідач у повному обсязі не розрахувався, сплатив лише 1399000,00 грн, що не заперечується сторонами й підтверджується банківською випискою (а.с.20). Залишок заборгованості у сумі 12 561 080,00 грн і є причиною спору.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з виконанням/невиконанням сторонами прийнятих на себе зобов`язань за договором в частині дотримання строків поставки товару та його оплати.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 3 специфікації (Додаток № 4 від 15.05.2018) поставлений позивачем за первісним позовом товар мав бути оплачений відповідачем у наступні строки:

за видатковою накладною № 1 від 18.10.2018 на суму 738 000,00 грн - не пізніше 29.10.2018;

за видатковою накладною № 2 від 26.10.2018 на суму 4 474 800,00 грн - не пізніше 05.11.2018;

за видатковою накладною № 3 від 24.01.2019 на суму 8 698 080,00 грн - не пізніше 04.02.2019;

за видатковою накладною № 2 від 08.04.2019 на суму 49 200,00 грн - не пізніше 18.04.2019.

Згідно з банківською випискою позивача за первісним позовом фактична оплата товару мала місце у загальній сумі 1 399 000,00 грн, з яких: 738 000,00 грн 21.01.2019; 561 000,00 грн 11.04.2019; 100 000,00 грн 12.04.2019.

Несплачена сума грошових коштів за отриманий товар становить 12 561 080,00 грн (13960080,00 грн. 1399000,00 = 12561080,00). Доказів її сплати відповідач не надав.

Тому позовні вимоги про стягнення основного боргу у сумі 12 561 080,00 грн є законними й обґрунтованими.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних у загальній сумі 322 772,61 грн розраховані із заборгованості за кожною із спірних видаткових накладних, а саме:

5 217,00 грн - із заборгованості у сумі 783 000,00 грн за видатковою накладною № 1 від 18.10.2018 з 28.10.2018 по 21.01.2019;

128 648,50 грн - за видатковою накладною № 2 від 26.10.2018, з яких: 58 111,10 грн - із заборгованості у сумі 4 474 800,00 грн з 05.11.2018 по 11.04.2019; 321,68 грн - із заборгованості у сумі 3 913 800,00 грн (з урахуванням сплати 561 000,00 грн 11.04.2019) за 11.04.2019; 70 215,72 грн - із заборгованості у сумі 3 813 800,00 грн (з урахуванням сплати відповідачем 100 000,00 грн 12.04.2019) з 12.04.2019 по 22.11.2019;

188 021,51 грн - із заборгованості у сумі 8 698 080,00 грн за видатковою накладною № 3 від 24.01.2019 з 03.02.2019 по 22.11.2019;

885,60 грн - із заборгованості у сумі 49 200,00 грн за видатковою накладною № 2 від 08.04.2019 з 18.04.2019 по 22.11.2019 (а.с. 132-133).

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку 3% річних встановлено, що розрахунок здійснений без урахування вимог статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку й закінчення перебігу строку для виконання зобов`язання, а також з допущеною помилкою щодо величини заборгованості за видатковою накладною № 1 від 18.10.2018.

За результатом здійсненого судом перерахунку 3% підлягають зменшенню й з урахуванням меж позовних вимог фактично будуть становити 321 850,57 грн, з яких:

5 034,58 грн - із заборгованості у сумі 738 000,00 грн за видатковою накладною № 1 від 18.10.2018 з 30.10.2018 по 20.01.2019;

127 912,92 грн - за видатковою накладною № 2 від 26.10.2018, з яких: 57 375,52 грн - із заборгованості у сумі 4 474 800,00 грн з 06.11.2018 по 10.04.2019; 321,68 грн - із заборгованості у сумі 3 913 800,00 грн (з урахуванням сплати 561 000,00 грн 11.04.2019) за 11.04.2019; 70 215,72 грн - із заборгованості у сумі 3 813 800,00 грн (з урахуванням сплати відповідачем 100 000,00 грн 12.04.2019) з 12.04.2019 по 22.11.2019;

188 021,51 грн із заборгованості у сумі 8 698 080 грн за видатковою накладною № 3 від 24.01.2019 з 05.02.2019 по 22.11.2019;

881,56 грн - із заборгованості у сумі 49 200,00 грн за видатковою накладною № 2 від 08.04.2019 з 19.04.2019 по 22.11.2019.

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати у загальній сумі 571 971,66 грн. розраховані із заборгованості за кожною із спірних видаткових накладних, а саме:

25 316,83 грн - із заборгованості у сумі 783 000,00 грн за видатковою накладною № 1 від 18.10.2018 за період листопад 2018 січень 2019 р.р.;

274 341,06 грн за видатковою накладною № 2 від 26.10.2018, з яких: 209 564,90 грн із заборгованості у сумі 4 474 800,00 грн за період з 05.11.2018 до 11.04.2019; 64 776,16 грн. із заборгованості у сумі 3 813 800,00 грн за період з 12.04.2019 по 22.11.2019;

271 973,53 грн - із заборгованості у сумі 8 698 080 грн за видатковою накладною № 3 від 24.01.2019 за період 03.02.2019 по 22.11.2019;

340,24 грн - із заборгованості у сумі 49 200,00 грн за видатковою накладною № 2 від 08.04.2019 за період з 18.04.2019 по 22.11.2019 (а.с. 133 - 135).

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

За результатом здійсненого судом перерахунку визначена позивачем сума інфляційних втрат підлягає зменшенню й з урахуванням меж позовних вимог фактично буде становити 461 213,89 грн, з яких:

23 861,84 грн із заборгованості у сумі 738 000,00 грн за видатковою накладною № 1 від 18.10.2018 за період листопад 2018 - січень 2019 р.р.;

209 665,41 грн за видатковою накладною № 2 від 26.10.2018, з яких: 144 889,25 грн. із заборгованості у сумі 4 474 800,00 грн за період грудень 2018 - березень 2019 р.р.; 64776,16 грн із заборгованості у сумі у сумі 3 813 800,00 грн (з урахуванням часткової оплати 561000,00 грн - 11.04.2019, 100 000,00 грн - 12.04.2019) за період квітень - жовтень 2019 р.;

227 346,40 грн із заборгованості у сумі 8 698 080,00 грн за видатковою накладною №3 від 24.01.2019 за період березень - жовтень 2019 р.;

340,24 грн із заборгованості у сумі 49 200,00 грн за видатковою накладною № 2 від 08.04.2019.за період травень - жовтень 2019 р.

Отже, законними й обґрунтованими є позовні вимоги за первісним позовом про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 13 344 144,46 грн, з яких: 12561080,00 грн - основний борг, 321 850,57 грн 3% річних, 461 213,89 грн - інфляційні втрати.

Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначає таке.

За укладеним між сторонами договором та відповідно до пункту 6 специфікації до договору (Додаток № 4 від 15.05.2018 до договору) поставка товару мала бути здійснена відповідачем за зустрічним позовом у наступні строки:

1. Привод гідромеханічний Ф100 мм кр. № 26-1024149СБ (позиція 1), кількість 78 шт. на загальну суму 1 599 000,00 грн без ПДВ (1 918 800,00 грн з ПДВ) протягом 60 70 календарних днів від дати підписання цього додатку. Тобто, не пізніше 24.07.2018.

2. Важільна система кресл. № 24-1016801АСБ (позиція 2), кількість 148 шт. на загальну суму 10 034 400,00 грн без ПДВ (12 041 280,00 грн з ПДВ) протягом 120 210 календарних днів від дати підписання цього додатку. Тобто, не пізніше 11.12.2018.

Позивач здійснив поставку товару переважно з порушенням узгоджених строків поставки.

Так, товар за позицією 1 у кількості 78 шт. на загальну суму 1 918 800,00 грн з ПДВ відповідач за зустрічним позовом поставив:

30 шт. на суму 738 000,00 грн з ПДВ за видатковою накладною № 1 від 18.10.2018;

46 шт. на суму 943 000,00 грн без ПДВ (1 131 600,00 грн з ПДВ) за видатковою накладною № 3 від 24.01.2019;

2 шт. на суму49 200,00 грн з ПДВ за видатковою накладною № 2 від 08.04.2019.

Товар за позицією 2 на загальну суму 12 041 280,00 грн з ПДВ відповідач за зустрічним позовом поставив:

55 шт. на суму 4 474 800,00 грн з ПДВ за видатковою накладною № 2 від 26.10.2018 (своєчасно);

93 шт. на суму 6 305 400,00 грн без ПДВ (7 566 480,00 грн з ПДВ) за видатковою накладною № 3 від 24.01.2019.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до пункту 8.2 договору у разі порушення строків поставки товару з вини постачальника, крім форс-мажорних обставин та/або обставин непереборної сили, постачальник сплачує на користь покупця неустойку в розмірі 0,5% від вартості не поставленого в строк товару за кожний день прострочення. Сплата неустойки не звільняє постачальника від зобов`язань з поставки товару.

Заявлена позивачем за зустрічним позовом до стягнення неустойка у сумі 3 058 707,60 грн розрахована ним з урахуванням вимог частини шостої статті 232 Господарського кодексу України в межах шестимісячного строку нарахування із заборгованості за кожною позицією товару у сумі:

1 394 082,00 грн (за позицією 1), з яких: 815 490,00 грн за прострочення поставки товару на загальну суму 1 918 800,00 грн за період з 25.07.2018 по 17.10.2018; 578 592,00 грн за прострочення поставки товару на суму 1 180 800,00 грн (1131600,00+49200,00 = 1180800,00);

1 664 625,60 грн (за позицією 2) за прострочення поставки товару на суму 7566480,00 грн за період з 11.12.2018 по 23.01.2019 (а.с. 62).

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку неустойки у розмірі 1 664 625,60 грн за період з 11.12.2018 по 23.01.2019 встановлено, що розрахунок здійснений без урахування вимог статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку й закінчення перебігу строку для виконання зобов`язання.

У межах позовних вимог неустойка за прострочення поставки товару на суму 7566480,00 грн повинна нараховуватися за період з 12.12.2018 по 23.01.2019 й за результатом перерахунку підлягає зменшенню до 1 626 793,20 грн.

В іншій частині розрахунку неустойки, визначеній позивачем за зустрічним позовом у сумі 1 394 082,00 грн, порушень не встановлено. Однак, заява відповідача за зустрічним позовом щодо застосування строку позовної давності для її стягнення заслуговує на увагу.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Зі змісту частини першої статті 258 Цивільного кодексу України вбачається, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до пункту 1 частини другої цієї ж статті позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частиною першою статті 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Системний аналіз зазначених нормативних приписів разом із пунктом 8.2 договору дозволяє дійти висновку, що якщо господарська санкція у вигляді неустойки нараховується за кожний день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день прострочення.

Приймаючим до уваги граничний строк поставки товару (позиція 1, 2) не пізніше 24.07.2018, 11.12.2018 відповідно, початок перебігу строку позовної давності починається з 25.07.2018 та 12.12.2018 й триває протягом року щодо кожного дня нарахування неустойки.

Ураховуючи викладене, з огляду на звернення позивача із зустрічним позовом до суду 25.10.2019 (а.с. 58), позовні вимоги щодо неустойки в межах річного строку позовної давності охоплюють період з 26.10.2018 по 25.10.2019.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення неустойки у сумі 815 490,00 грн за прострочення поставки товару (позиція 1) на суму 1 918 800,00 грн за період з 25.07.2018 по 17.10.2018, а також неустойки у сумі 41 328,00 грн (1180800,00 х 7дн. х 0,5% = 41328,00) за прострочення поставки товару (позиція 1) на суму 1 180 800,00 грн за період з 18.10.2018 по 25.10.2018 задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Про наявність поважних причин пропуску строку позовної давності позивач за зустрічним позовом суд не повідомив.

Отже, в межах строку позовної давності правомірно розрахованою є неустойка у сумі 2 158 153,20 грн, з яких: 531 360,00 грн за прострочення поставки товару (позиція 1) на суму 1 180 800,00 грн за період з 26.10.2018 по 23.01.2019; 1 626 793,20 грн за прострочення поставки товару (позиція 2) на суму 7 566 480,00 грн за період з 12.12.2018 по 23.01.2019.

Заперечення відповідача за зустрічним позовом щодо відсутності з його боку порушень строку поставки товару через неналежне виконання позивачем за зустрічним позовом своїх зобов`язань щодо його оплати судом не приймаються, оскільки умовами договору не передбачена залежність поставки товару від оплати його окремих партій.

За частиною п`ятою статті 692 Цивільного кодексу України якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Правом на застосування цієї норми закону під час поставки товару в межах договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Металтехекспорт» не скористалось.

Водночас суд приймає до уваги, що неустойка у сумі 2 158 153,20 грн за порушення строку поставки товару на загальну суму 8 747 280,00 грн (1180800,00 +7566480,00 = 8747280,00) є надмірно великою.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Законодавчі норми не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням усіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Надаючи оцінку розміру неустойки за прострочення відповідачем за зустрічним позовом поставки товару, суд враховує наступне.

Поставка товару була здійснена ним у повному обсязі на загальну суму 13960080,00 грн. Претензії щодо його кількості й якості з боку покупця відсутні. Порушення строку поставки товару супроводжувалось порушенням строків оплати з боку позивача за зустрічним позовом, заборгованість якого на сьогодні становить 12 561 080,00 грн. Порушення строків оплати значно перевищує порушення строків поставки товару. Сплачена сума за отриманий товар у порівнянні із загальною сумою поставки незначна 1 399 000,00 грн. Порушення строків оплати позбавило позивача за первісним позовом права на отримання очікуваних коштів (очікуваних результатів виконання договору), на які він розраховував при укладенні договору поставки. Присудження до стягнення з нього неустойки у повній сумі - 2 158 153,20 грн позбавить його права отримати очікувані грошові кошти за поставлений ним товар.

Відповідач за зустрічним позовом не приймав передбачених частиною п`ятою статті 692 Цивільного кодексу України заходів щодо зупинення поставки товару до оплати попередньої партії поставленого товару.

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом, весь отриманий товар був використаний останнім на власні виробничі потреби. Жодного доказу на підтвердження понесених збитків від отримання товару з простроченням суду ним не надано.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За частинами першою третьою статті 13 цього Кодексу цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За таких обставин суд доходить висновку про наявність об`єктивних обставин для зменшення розміру неустойки до 783 064,46 грн, що становить 36,28% від 2 158 153,20 грн та рівнозначна за своєю величиною сумі 3% річних (321 850,57 грн) й інфляційним втратам (461 213,89 грн), що підлягають стягненню на користь позивача за первісним позовом.

У разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму (ч. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із позовних вимог позивача за первісним позовом, що підлягають задоволенню у загальній сумі 13 344 144,46 грн, з яких: 12 561 080,00 грн - основний борг, 321 850,57 грн - 3% річних, 461 213,89 грн - інфляційні втрати, судовий збір покладається на відповідача за первісним позовом у сумі 200 162,17 грн (13344144,46х201837,37/13455824,27 = 200162,17).

Із позовних вимог позивача за зустрічним позовом, що визнані судом в межах строку позовної давності (без зменшення неустойки), судовий збір покладається на відповідача за зустрічним позовом у сумі 32 372,30 грн (2 158 153,20х45880,61/3058707,60 = 32373,30).

Відповідно до частини одинадцятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про стягнення заборгованості у сумі 13 455 824,27 грн задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (ідентифікаційний код: 05393056; місцезнаходження: 49064, м. Дніпро, вул.Маяковського, буд. 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" (ідентифікаційний код: 41228948; місцезнаходження: 61044, м. Харків, пр. Московський, буд. 257, кім. 22) основний борг у сумі 12 561 080,00 грн, 3% річних у сумі 321 850,57 грн, інфляційні втрати у сумі 461 213,89 грн, та судовий збір у сумі 200 162,17 грн.

У решті первісного позову відмовити.

Зустрічні позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" про стягнення заборгованості у сумі 3 058 707,60 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" (ідентифікаційний код: 41228948; місцезнаходження: 61044, м. Харків, пр. Московський, буд. 257, кім. 22) на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (ідентифікаційний код: 05393056; місцезнаходження: 49064, м.Дніпро, вул. Маяковського, буд. 3) неустойку у сумі 783 064,46 грн, судовий збір у сумі 32 372,30 грн.

У решті зустрічного позову відмовити.

В порядку частини одинадцятої статті 238 та частини одинадцятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами.

Зарахувати зустрічні вимоги Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (ідентифікаційний код: 05393056; місцезнаходження: 49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд. 3) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" (ідентифікаційний код: 41228948; місцезнаходження: 61044, м. Харків, пр. Московський, буд. 257, кім. 22) неустойки у сумі 783 064,46 грн та судового збору у сумі 32 372,30 грн у рахунок погашення первісних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" (ідентифікаційний код: 41228948; місцезнаходження: 61044, м. Харків, пр. Московський, буд. 257, кім. 22) про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (ідентифікаційний код: 05393056; місцезнаходження: 49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд. 3) основного боргу у сумі 12 561 080,00 грн, 3% річних у сумі 321850,57 грн, інфляційних втрат у сумі 461213,89 грн, судового збору у сумі 200 162,17 грн.

Після проведення зустрічного зарахування грошових сум та судового збору, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (ідентифікаційний код: 05393056; місцезнаходження: 49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд. 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" (ідентифікаційний код: 41228948; місцезнаходження: 61044, м. Харків, пр. Московський, буд. 257, кім. 22) основний борг у сумі 12 561 080,00 грн, судовий збір у сумі 167 789,87 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 20-ти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28.01.2020.

Суддя І.І. Колісник