ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21 січня 2020 року м. Черкаси справа № 925/1370/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., за участі представників сторін: позивача - Шляпіна О.Ю. за довіреністю, відповідача - не з`явились, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, справу за позовом комунального підприємства "Теплокомуненерго" міста Монастирище до фізичної особи - підприємця Ляхевич Тетяни Вікторівни про визнання договору купівлі-продажу теплової енергії укладеним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 року у справі № 925/1370/18 (суддя Чевгуз О.В.) позов задоволено повністю, визнано укладеним між комунальним підприємством "Теплокомуненерго" міста Монастирище та фізичною особою-підприємцем Ляхевич Тетяною Вікторівною договір купівлі-продажу теплової енергії № 78-ТІ від 20.11.2018 на нежитлові приміщення (магазин) №20 і №21, що знаходяться в структурі багатоквартирного житлового будинку по вул. Соборна, 130, м. Монастирище, на умовах проекту договору, поданого Комунальним підприємством "Теплокомуненерго" міста Монастирище. Стягнено з фізичної особи - підприємця Ляхевич Тетяни Вікторівни на користь комунального підприємства "Теплокомуненерго" міста Монастирище 1762,00 грн. витрат на сплату судового збору.

19.03.2019 року на виконання рішення господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 року видано наказ.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 року рішення господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 03.09.2019 року рішення господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2019 року справу №925/1320/18 передано на розгляд судді господарського суду Черкаської області Грачову В.М.

Ухвалою суду від 11.10.2019 року справу № 925/1370/18 прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 19.11.2019 року.

Відповідач подала до суду 30.10.2019 року:

клопотання про витребування доказів (вх. № 32850/19, т. № 2, а.с. 181-183), в якому просила витребувати у позивача:

- належним чином завірену схему теплопостачання багатоквартирного будинку на вул. Соборній, 130 у м. Монастирище, в якій зазначені інженерний ввід/вводи та вузол/вузли обліку на ньому/них,

- належним чином завірену схему теплопостачання приміщень 20, 21, в якій зазначені очки приєднання приміщень 20, 21 до внутрішньобудинкової системи теплопостачання та місця встановлення вузла/вузлів обліку теплової енергії;

- належним чином завірену схему розмежування балансової належності мереж і експлуатаційної відповідальності позивача та відповідача;

- докази, якими позивач підтверджує факт приєднання або технічної можливості для приєднання теплоспоживчого обладнання приміщень 20, 21 (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввід до місцевої (розподільчої) теплової мережі та

наявність приладу обліку теплової енергії на ньому;

- докази використання відповідачем отриманої від позивача теплової енергії для виробничих потреб, тобто відмінних від предмета надання житлово-комунальних послуг;

- докази, якими позивач підтверджує факт, що відповідач не є кінцевим споживачем даної йому послуги з опалення та здійснює її використання для інших потреб;

заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (вх. № 32852/19, т. № 2, а.с. 190-192), в якому просила розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, враховуючи складність справи та необхідністю витребування додаткових доказів у позивача;

відзив на позовну заяву (вх. № 32853/19, т. № 2, а.с. 193-198), в якому заперечила позовні вимоги оскільки проект договору № 78-ТІ від 20.11.2018 року нею не підписувався, як стороною договору, оскільки такий проект суперечив Закону України "Про теплопостачання", Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання". Оскільки теплоспоживне обладнання приміщення магазину, який йому належить, приєднано до внутрішньо будинкової системи централізованого опалення багатоквартирного будинку, то, на думку відповідача, між сторонами має бути укладено договір про надання послуг відповідно до форми типового договору про надання послуг з централізованого опалення, затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів України № 630 від 21.07.2005. Із зазначених підстав, враховуючи, що проект спірного договору не відповідає ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", відповідач просила відмовити у задоволення позову та врахувати правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі № 904/7024/17;

заперечення на відповідь на відзив (вх. № 34748/19 від 15.11.2019 року, т. № 2, а.с. 243-249).

Позивач в особі свого представника подав 08.11.2019 року відповідь на відзив (вх. № 33962/19, т. № 2, а.с. 200-211), в якому позовні вимоги підтримав з урахуванням викладених у постанові Верховного Суду від 03.09.2019 року зауважень. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач є фізичною ообою-підприємцем, власником нежитлових приміщень (магазин) №20, № 21, які знаходяться у структурі багатоквартирного житлового будинку по вул. Соборна, 130 в м. Монастирище та споживає теплову енергію, яка постачається позивачем у цей житловий будинок. Житловий будинок по вул. Соборна, 130 в м. Монастирище обладнаний централізованим теплопостачанням, система опалення приміщення магазину є невід`ємною частиною системи опалення всього будинку, проте за спожиту теплову енергію відповідач не сплачує, договір купівлі-продажу теплової енергії у позасудовому порядку укладати відмовляється.

Ухвалою суду від 19.11.2019 року задоволено заяву відповідача із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи № 925/1370/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.12.2019 року. Задоволено клопотання відповідача про витребування доказів, зобов`язано позивача до дня засідання подати через канцелярію суду витребувані документи.

Позивач в особі свого представника подав:

10.12.2019 року засобами електронного зв`язку відповідь на відзив (вх. № 37479/19, т. № 3, а.с. 3-9), в якій позов підтримав, вказав, що договір на поставку теплової енергії укладається між теплопостачальною організацією і власником, який зареєстрований у встановленому законодавством порядку як фізична особа-підприємець на приміщення, яке призначено для торговельних потреб, відповідач отримує теплове енергію від позивача для забезпечення функціонування магазину, а не для забезпечення умов проживання в квартирі, тобто відмінних від предмета надання житлово-комунальних послуг. Вважає посилання відповідача на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі № 904/7024/17 безпідставними у даній справі;

12.12.2019 року письмові пояснення на виконання вимог суду (вх. № 37815/19, т. № 3, а.с. 22-24).

Відповідач подала до суду 12.12.2019 року клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи засобами електронного зв`язку і 16.12.2019 року на паперових носіях (вх. № 37811/19, т. № 3, а.с. 16-18, 37-39), яке просила задовольнити та на вирішення експертів поставити такі питання:

1. Чи розташовані нежитлові приміщення 20, 21 у складі (структурі) багатоквартирного будинку № 130 по вул. Соборній у м. Монастирище ?

2 . Система опалення нежитлових приміщень 20, 21 приєднана до місцевої (розподільчої) теплової мережі через окремий інженерний тепловий ввід в будинок чи до внутрішньобудинкової системи опалення багатоквартирноного будинку № 130 по вулиці Соборній в місті Монастирище?

3. Чи є наявною технічна можливість для приєднання теплоспоживчого обладнання, встановленого в нежитлових приміщеннях, до місцевої (розподільчої) теплової мережі?

4. Чи призведе приєднання теплоспоживчого обладнання, встановленого в нежитлових приміщеннях, через окремий інженерний тепловий ввід до місцевої (розподільчої) теплової мережі до відключення приміщення приміщень від централізованого опалення будинку № 130 по вулиці Соборній в місті Монастирище, що заборонено законодавством?

5. Чи використовується відповідачем система опалення нежитлових приміщень для виробничих потреб, тобто відмінних від предмета надання житлово-комунальних послуг?

6. Чи є відповідач кінцевим споживачем наданої йому послуги з опалення нежитлових приміщень та чи не здійснює її використання для інших потреб?

7. Чи система опалення нежитлових приміщень має замкнутий контур, який не передбачає використання відповідачем наданої йому послуги з централізованого опалення для інших потреб, відмінних від цієї послуги?

Проведення експертизи просила доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (вул. Смоленська ,6 м. Київ, 03057).

Клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи обґрунтовано тим, що відповідач заперечує проти укладання договору про купівлю-продаж (постачання) теплової енергії відповідно до норм Закону України "Про теплопостачання", адже його норми містять загальне правило про необхідність споживання теплової енергії на підставі договору для суб`єктів, теплоспоживче обладнання яких (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввід приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі, за наявності у цих суб`єктів індивідуального приладу обліку теплової енергії (згідно з Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, який чинний з 02.08.2017 року, це вузол комерційного обліку). Водночас, відповідач стверджував, що система опалення належних їй нежитлових приміщень фактично приєднана саме до внутрішньобудинкової системи опалення в підвальному приміщенні цього будинку, а не напряму до місцевої (розподільчої) теплової мережі через окремий інженерний тепловий ввід, і не передбачає використання теплоносія (теплова енергія в гарячій воді), який подається до приміщення, для виробничих потреб, тобто відмінних від предмета надання житлово-комунальних послуг. Відповідач є кінцевим споживачем наданої йому послуги з централізованого опалення та не здійснює її використання для інших потреб.

При цьому, відповідач зазначав, що про наявність технічних можливостей для приєднання теплоспоживчого обладнання, встановленого в приміщенні магазину, до місцевої (розподільчої) теплової мережі йому невідомо. На думку відповідача, він є кінцевим споживачем комунальної послуги з централізованого опалення нежитлових приміщень і суб`єктом у сфері житлово-комунальних послуг.

За твердженнями відповідача, для підтвердження або спростування його позиції необхідні спеціальні знання у даній сфері, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а тому є достатні підстави для призначення у справі будівельно-технічної судової експертизи, на вирішення якої, на думку відповідача, необхідно поставити визначені питання.

Ухвалою суду від 12.12.2019 року підготовче засідання відкладено на 21.01.2020 року.

Позивач в особі свого представника подав до суду 24.12.2019 року:

заяву (вх. № 39157/19, т. № 3, а.с. 47-55), в якій просить викласти частину четверту прохальної частини позовної заяви в наступній редакції: визнати укладеним між комунальним підприємством "Теплокомуненерго" міста Монастирище та фізичною особою-підприємцем Ляхевич Тетяною Вікторівною, яка має статус фізичної особи-підприємця, договір купівлі-продажу теплової енергії № 78-ТІ від 20.11.2018 року на нежитлові приміщення (магазин) №20 і №21, що знаходяться в структурі багатоквартирного житлового будинку по вул. Соборна, 130, м. Монастирище, на умовах проекту договору, поданого Комунальним підприємством "Теплокомуненерго" міста Монастирище на умовах викладених в проекті договору № 78-ТІ від 20.11.2018 року;

письмові пояснення (вх. № 39159/19, т. № 3, а.с. 60-61), в яких просив відмовити суд у задоволення клопотання відповідача про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідач подала суду 02.01.2020 року:

заяву (вх. № 11/20, т. № 3, а.с. 65-66), в якій заперечувала проти задоволення заяви позивача від 21.12.2019 року, оскільки відповідно ч.4 ст. 46 ГПК України не допускається зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи;

заяву (вх. № 12/20, т. № 3, а.с. 67), в якій просила долучити до матеріалів справи копію постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 року у справі № 925/1371/18, як додатковий доказ до клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи.

У судове засідання 21.01.2020 року відповідач не з`явилась, явку свого представника не забезпечила, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав письмові пояснення на виконання ухвали суду від 12.12.2019 року, заяву про зміну предмета позову. Клопотання відповідача про призначення будівельно - технічної експертизи вважав необґрунтованим, проведення будівельно - технічної експертизи недоцільним, тому просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши клопотання відповідача про призначення будівельно - технічної експертизи, матеріали справи № 925/1370/18 та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до таких висновків.

Комунальне підприємство "Теплокомуненерго" міста Монастирище звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця Ляхевич Тетяни Вікторівни, в якому просило визнати укладеним між Комунальним підприємством "Теплокомуненерго" міста Монастирище та Ляхевич Тетяною Вікторівною, яка має статус фізичної особи-підприємця, договір купівлі-продажу теплової енергії № 78-ТI від 20.11.2018 року на нежитлові приміщення (магазин) № 20 і № 21, що знаходиться у структурі багатоквартирного житлового будинку по вул. Соборна, 130, м. Монастирище на умовах, викладених у проекті договору № 78-ТI від 20.11.2018 року. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що відповідач є власником нежитлових приміщень (магазин) № 20 і № 21, які знаходяться у структурі багатоквартирного житлового будинку по вул. Соборна, 130 в м. Монастирище та споживає теплову енергію, яка постачається позивачем у цей житловий будинок. Житловий будинок по вул. Соборна, 130 в м. Монастирище обладнаний централізованим теплопостачанням, система опалення приміщення магазину є невід`ємною частиною системи опалення всього будинку, проте за спожиту теплову енергію відповідач не сплачує, договір купівлі-продажу теплової енергії у позасудовому порядку укладати відмовляється.

24.12.2019 року позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову за вх. № 39157/19, в якій остаточно просив суд визнати укладеним між комунальним підприємством "Теплокомуненерго" міста Монастирище та Ляхевич Тетяною Вікторівною, яка має статус фізичної особи-підприємця, договір купівлі-продажу теплової енергії № 78-ТI від 20.11.2018 року на нежитлові приміщення (магазин) № 20 і № 21, що знаходиться у структурі багатоквартирного житлового будинку по вул. Соборна, 130, м. Монастирище на умовах, викладених в проекті Договору № 78-ТI від 20.11.2018 року (відповідний проект наведено в заяві про зміну предмету позову).

Відповідач заперечує проти укладання договору про купівлю-продаж (постачання) теплової енергії відповідно до норм Закону України "Про теплопостачання", адже його норми містять загальне правило про необхідність споживання теплової енергії на підставі договору для суб`єктів, теплоспоживче обладнання яких (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввід приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі, за наявності у цих суб`єктів індивідуального приладу обліку теплової енергії (згідно з Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, який чинний з 02.08.2017 року, це вузол комерційного обліку). Водночас, відповідач стверджував, що система опалення належних їй нежитлових приміщень фактично приєднана саме до внутрішньобудинкової системи опалення в підвальному приміщенні цього будинку, а не напряму до місцевої (розподільчої) теплової мережі через окремий інженерний тепловий ввід, і не передбачає використання теплоносія (теплова енергія в гарячій воді), який подається до приміщення, для виробничих потреб, тобто відмінних від предмета надання житлово-комунальних послуг. Відповідач є кінцевим споживачем наданої йому послуги з централізованого опалення та не здійснює її використання для інших потреб.

З огляду на наведене та наявність суперечностей, зокрема, щодо приєднання системи опалення нежитлових приміщень (магазин) № 20 і № 21 до місцевої (розподільчої) теплової мережі через окремий інженерний тепловий ввід в будинок, а також технічної можливості приєднання теплоспоживчого обладнання, встановленого в нежитлових приміщеннях (магазин) № 20 і № 21 до місцевої (розподільчої) теплової мережі, також на виконання вимог п.5.4 постанови Верховного Суду від 03.09.2019 року щодо повного з`ясування обставин справи, суд вважає за необхідне призначити у справі будівельно-технічну судову експертизу, на вирішення якої необхідно поставити питання, запропоновані відповідачем.

За приписами ч.ч. 1, 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами згідно ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (ч. 1 ст. 79 ГПК України).

За змістом ч.ч. 1, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 99 ГПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду (ст. 1 Закону України "Про судову експертизу").

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судову експертизу", судово-експертну діяльність здійснюють, зокрема, державні спеціалізовані установи. До державних спеціалізованих установ належать науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про судову експертизу", судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок.

Приписами ч.ч. 4, 5 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строки для їх отримання.

Визначаючись з експертною установою, яка проводитиме експертизу, суд враховує положення пункту 1.5. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, в редакції наказу Міністерства юстиції України від 27.07.2015 року № 1350/5, за приписами якої, експертизи проводяться, як правило, за зонами регіонального обслуговування.

Відповідно до положень постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", витрати по оплаті судової технічної експертизи покладаються на відповідача, як ініціатора проведення експертизи.

Відповідно до частини 1 статті 100 Господарського процесуального кодексу України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи може зупинити провадження у справі, зокрема у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

При визначенні експертної установи, якій належить доручити проведення експертизи, і питань, які мають бути роз`яснені судовим експертом, судом враховані питання, запропоновані відповідачем.

З урахуванням вищевикладеного, у зв`язку з призначенням судом у справі № 925/1370/18 судової експертизи, провадження у даній справі підлягає зупиненню.

Проведення судової експертизи суд вважає необхідним доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, з покладенням обов`язку попередньої оплати вартості проведення судової експертизи на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 106, 228 ч. 1 п. 2, 234, 235, 240, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача про призначення будівельно-технічної експертизи (вх. № 37811/19 від 12.12.2019 року) задовольнити.

Призначити у справі № 925/1370/18 судову будівельно-технічну експертизу, виконання якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, б. 6).

На вирішення експертів поставити питання:

1. Чи розташовані нежитлові приміщення 20, 21 у складі (структурі) багатоквартирного будинку № 130 по вул. Соборній у м. Монастирище?

2. Система опалення нежитлових приміщень 20, 21 приєднана до місцевої (розподільчої) теплової мережі через окремий інженерний тепловий ввід в будинок чи до внутрішньобудинкової системи опалення багатоквартирноного будинку № 130 по вулиці Соборній в місті Монастирище?

3. Чи є наявною технічна можливість для приєднання теплоспоживчого обладнання, встановленого в нежитлових приміщеннях, до місцевої (розподільчої) теплової мережі?

4. Чи призведе приєднання теплоспоживчого обладнання, встановленого в нежитлових приміщеннях, через окремий інженерний тепловий ввід до місцевої (розподільчої) теплової мережі до відключення приміщення приміщень від централізованого опалення будинку № 130 по вулиці Соборній в місті Монастирище, що заборонено законодавством?

5. Чи використовується відповідачем система опалення нежитлових приміщень для виробничих потреб, тобто відмінних від предмета надання житлово-комунальних послуг?

6. Чи є відповідач кінцевим споживачем наданої йому послуги з опалення нежитлових приміщень та чи не здійснює її використання для інших потреб?

7. Чи система опалення нежитлових приміщень має замкнутий контур, який не передбачає використання відповідачем наданої йому послуги з централізованого опалення для інших потреб, відмінних від цієї послуги?

Попередити експертів про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України, за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від проведення експертизи.

Витрати на проведення експертизи покласти на фізичну особу - підприємця Ляхевич Тетяну Вікторівну ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Зобов`язати сторони надати на вимогу судових експертів всі необхідні документи і матеріали для проведення експертних досліджень (документи, зразки тощо).

Матеріали справи № 925/1370/18 надіслати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, б. 6).

Зупинити провадження у справі № 925/1370/18 на період проведення експертизи.

Ухвала може бути оскаржена у строки та в порядку, встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали складено 24.01.2020 року.

Суддя В.М. Грачов