ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3271/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС», 33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 75, ;

до Приватного науково виробничого підприємства «ФОРВАРД», 61046, м. Харків, вул. Єнакіївська, 11, ;

про стягнення заборгованості за договором поставки засобів захисту рослин №396-33Р-СВ-18 від 08.05.2018 у розмірі 343208, 71 грн.

за участі представників учасників справи:

позивача Стріла В.М. (ордер серії РН 858 № 0270 від 30.09.2019)

відповідача - не з`явився.

Суть спору:

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного науково виробничого підприємства «ФОРВАРД» про стягнення заборгованості за договором поставки засобів захисту рослин № 396-33Р-СВ-18 від 08.05.2018 у розмірі 343208, 71 грн., з яких: 198553, 19 грн. сума основного боргу, 67274, 17 грн. пеня, 47598, 37 грн. відсотки річні (25 %) та 29782, 98 грн. штраф (15 % від суми заборгованості).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/3271/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.11.2019 о 11:00 год.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 11.11.2019 на підставі ст. 183, 202 ГПК України відкладено підготовче засідання на 02.12.2019 о 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.11.2019 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАХІД АГРОБІЗНЕС про розгляд справи в режимі відеоконфнренції (вх. № 27042 від 11.11.2019), підготовче засідання у справі № 922/3271/19 призначене на 02.12.2019 о 11:00 год., визначено проводити в режимі відеоконференції. Доручено господарському суду Рівненської області забезпечити участь представника позивача в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 02.12.2019 на підставі ст. 175 ГПК України продовжено строк підготовчого провадження на 7 днів, до 18.12.2019 та на підставі ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 16.12.2019 о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.12.2019 продовжено строк підготовчого провадження на двадцять три дні, до 10.01.2020 та призначено підготовче засідання на 10.01.2020 о 11:30 год.

Приймаючи до уваги, що під час підготовчого засідання судом вирішено всі питання та вчинено всі дії, зазначені у ч. 2 ст. 182 ГПК України, протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 10.01.2020, на підставі ч. 2 ст. 185 ГПК України закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 13.01.2020 о 12:00 год.

13.01.2019 відкрито судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, в обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки засобів захисту рослин № 396-33Р-СВ-18 від 08.05.2018 в частині сплати коштів за поставлений товар. Вказав, що у відповідача наявний борг у розмірі 198553,19 грн., однак 22.11.2019 останнім було сплачено 18553, 19 грн., а отже сума основного боргу становить 180000, 00 грн. Крім того зазначив, що на підставі п. 6.4.1. та 6.8. договору відповідачу нараховано позивачем пеню у розмірі 67274, 17 грн., відсотки річні (12 %) у розмірі 47598, 37 грн. та штраф (15 % від суми заборгованості) у розмірі 29782, 98 грн. Здійснюючи правове обґрунтування позову, посилається на ст. 526, 530, 533 ЦК України, ст. 231, 265 ГК України, ст. 1, 54 - 58 ГПК України.

Відповідач у судове засідання не з`явився, явку свого повноважного представника не забезпечив, обґрунтованого відзиву на позовну заяву у строк встановлений ухвалою суду від 11.10.2019 не надав, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить телефонограма від 10.01.2020 передана секретарем судового засідання Цвірою Д.М., яка прийнята адвокатом Бєлокриницьким А.О. Надав клопотання про долучення документів (вх. № 607 від 13.01.2020) в якому зазначив, що відповідачем здійснено частково оплату заборгованості за договором поставки, а саме: 01.04.2019 на суму 21000, 00 грн. та 21.11.2019 на суму 18553, 19 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 91 від 01.04.2019 на суму 21000, 00 грн. та платіжним дорученням № 223 від 22.11.2019 на суму 18553, 19 грн., а отже сума основного боргу відповідача становить 180000, 00 грн. Крім того, надав заяву (вх. № 608 від 13.01.2020) про зменшення розміру неустойки, в якій просив зменшити розмір неустойки за договором поставки засобів захисту рослин №396-33Р-СВ-18 від 08.05.2018 до 5 % від суми заборгованості, в обґрунтування зазначив, що сукупне нарахування штрафних санкцій: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, штрафу у розмірі 15 % від суми заборгованості та відсотків згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 25 % річних не є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом грубого порушення балансу між інтересами кредитора і боржника, а також є засобом використання пені та штрафу як інструменту отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань, що є недопустимим.

Повноважний представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви відповідача про зменшення розміру неустойки, в обґрунтування вказав, що всі нарахування здійснені у відповідності до укладеного між сторонами договору поставки засобів захисту рослин №396-33Р-СВ-18 від 08.05.2018 та норм діючого законодавства.

13.01.2020 суд оголосив про закінчення з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами та перейшов до судових дебатів.

В судових дебатах повноважний представник позивача просив позов задовольнити та стягнути з Приватного науково виробничого підприємства «ФОРВАРД» заборгованість за договором поставки засобів захисту рослин № 396-33Р-СВ-18 від 08.05.2018 (з врахуванням часткової сплати) у розмірі 324655, 52 грн., з яких: 180000, 00 грн. основного боргу, 67274, 17 грн. пені, 47598, 37 грн. відсотків річних (25 %) та 29782, 98 грн. штрафу (15 % від суми заборгованості).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промову представника позивача у судових дебатах, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно із положеннями ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

08.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» та Приватним Науково виробничим підприємством «ФОРВАРД» укладено договір поставки засобів захисту рослин № 396-33Р-СВ-18, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві засоби захисту рослин та іншу продукцію (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму (арк. справи 16 - 18).

Відповідно до п. 2.1 договору загальна кількість та асортимент товару, що підлягає поставці, його часткове співвідношення, упаковка та маркування, строк поставник й інші умови, визначаються специфікаціями (додатками до цього договору), які є невід`ємною частиною цього договору.

Як вбачається з специфікації № 1 від 08.05.2018, специфікації № 2 від 14.05.2018, специфікації № 4 від 17.05.2018, специфікації № 5 від 12.06.2018, специфікації № 6 від 25.06.2018, специфікації № 7 від 10.07.2018, специфікації № 8 від 10.08.2018 сторонами визначено кількість, асортимент товару, що підлягає поставці на загальну суму 230036, 99 грн. та вказано, що оплата товару здійснюється: попередня авансова оплата 20 % до 17.05.2018, кінцева оплата 80 % до 15.10.2018 (арк. справи 19-25).

Відповідно до видаткових накладних: № 1619 від 08.05.2018, № 1647 від 14.05.2018, № 1765 від 17.05.2018, № 2316 від 12.06.2018, № 2490 від 25.06.2018, № 2652 від 10.07.2018, № 2956 від 10.08.2018, № 2966 від 10.08.2018, № 4/1-18 від 04.06.2018 та товаротранспортних накладних: № 3-1619 від 08.05.2018, № 3-1647 від 14.05.2018, № 3-1765 від 17.05.2018, № ПП-4/1-18 від 04.06.2018, № 3-2316 від 12.06.2018, № 3-2490 від 25.06.2018, № 3-2652 від 10.07.2018, № 3-2956 від 10.08.2018, № 3-2966 від 10.08.2018 позивачем поставлено, а відповідачем в свою чергу прийнято товар на загальну суму 230036, 99 грн.

Видаткові та товаротранспортні накладні підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та скріплені печатками останніх (арк. справи 26-43).

Згідно з п. 4.1. договору ціна товару та загальна вартість товару вказується в специфікаціях.

Відповідно до п. 4.2. договору покупець оплачує товар у строки, зазначені у специфікаціях.

Згідно з п. 4.3 договору оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів у національній валюті платіжним дорученням на зазначений в кінці тексту договору розрахунковий рахунок постачальника.

Таким чином, відповідач оплату за поставлений товар повинен був провести: попередню авансову оплату 20 % до 17.05.2018, кінцева оплату 80 % до 15.10.2018.

01.04.2019 відповідачем сплачено на рахунок позивача 21000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 91 від 01.04.2019.

Крім того, після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено ще 18553, 19 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 223 від 22.11.2019.

З акту звірки взаєморозрахунків станом за період: січень листопад 2019 року вбачається, що основна заборгованість Приватного науково виробничого підприємства «ФОРВАРД» за договором поставки засобів захисту рослин № 396-33Р-СВ-18 від 08.05.2018 становить 180000, 00 грн.

Позивач вказує, що оскільки відповідачем не здійснено оплату вартості товару у строк встановлений у договорі, останньому нараховано пеню у розмірі 67274, 17 грн., відсотки річних (25 %) у розмірі 47598, 37 грн. та штраф (15 % від суми заборгованості) у розмірі 29782, 98 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За своєю правовою природою договір № 396-33Р-СВ-18 від 08.05.2018 є договором поставки, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги, що станом на момент подачі позову сума основного боргу відповідача перед позивачем складала 198553, 19 грн., однак після відкриття провадження у справі, а саме: 22.11.2019 відповідачем сплачено на рахунок позивача 18553, 19 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 223 від 22.11.2019, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 198553, 19 грн. підлягають часткову задоволенню у розмірі 180000, 00 грн., провадження в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 18553, 19 грн. підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо стягнення з відповідача 25 % річних за період з 16.02.2018 по 02.10.2019 у розмірі 47598, 37 грн., суд виходить з наступного.

В ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 6.4.1. договору встановлено, що у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець зобов`язаний, на вимогу постачальника, сплатити останньому пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожен день прострочення, а також проценти на суму прострочення згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 25 річних.

Беручи до уваги, що судом встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивачем, дослідивши поданий позивачем розрахунок 25 % річних за період з 16.02.2018 по 02.10.2019 у розмірі 47598, 37 грн., судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем сум, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені за період з 16.10.2018 по 25.04.2019, з 26.04.2019 по 19.07.2019, з 19.07.2019 по 02.10.2019 у розмірі 67274, 17 грн. та штрафу (15 % від суми заборгованості) у розмірі 29782, 98 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.8. договору встановлено, що за невиконання чи/або не належне виконання даного договору покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 15 % від суми заборгованості.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 16.10.2018 по 25.04.2019, з 26.04.2019 по 19.07.2019, з 19.07.2019 по 02.10.2019 у розмірі 67274, 17 грн. та штрафу (15 % від суми заборгованості) у розмірі 29782, 98 грн., на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 253-255, 549 ЦК України, ст. 231, 232 ГК України, ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», суд дійшов висновку, що він є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими.

Разом з тим, відповідач звернувся до суду з заявою (вх. № 608 від 13.01.2020) про зменшення розміру неустойки, в якій просив зменшити розмір неустойки за договором поставки засобів захисту рослин №396-33Р-СВ-18 від 08.05.2018 до 5 % від суми заборгованості, в обґрунтування зазначив, що сукупне нарахування штрафних санкцій: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, штрафу у розмірі 15 % від суми заборгованості та відсотків згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 25 % річних не є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом грубого порушення балансу між інтересами кредитора і боржника, а також є засобом використання пені та штрафу як інструменту отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань, що є недопустимим.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 925/1471/16).

Втім, суд звертає увагу відповідача на те, що всі нарахування здійснені у відповідності до укладеного між сторонами договору поставки засобів захисту рослин №396-33Р-СВ-18 від 08.05.2018 та норм діючого законодавства, крім того, відповідачем не надано суду доказів, зокрема, знаходження у тяжкому фінансовому стані або виникнення інших суттєвих негативних наслідків для інтересів відповідача у зв`язку із сплатою неустойки в установленому договором розмірі, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 16.10.2018 по 25.04.2019, з 26.04.2019 по 19.07.2019, з 19.07.2019 по 02.10.2019 у розмірі 67274, 17 грн. та штрафу (15 % від суми заборгованості) у розмірі 29782, 98 грн. є обґрунтованими, а відтак підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, а отже витрати зі сплати судового збору в розмірі 4869, 83 грн. покладає на відповідача, в іншій частині 278, 32 грн. залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 13, 14, 41-46, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного науково виробничого підприємства «ФОРВАРД» (61046, м. Харків, вул. Єнакіївська, 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 75, ) заборгованість за договором поставки засобів захисту рослин №396-33Р-СВ-18 від 08.05.2018 у розмірі 324655, 52 грн., з яких: 180000, 00 грн. - сума основного боргу, 67274, 17 грн. пеня, 47598, 37 грн. відсотки річні (25 %), 29782, 98 грн. штраф (15 % від суми заборгованості) та витрати зі сплати судового збору у розмірі 4869, 83 грн.

Провадження у справі в частині стягнення 18553, 19 грн. закрити, за відсутністю предмету спору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строки та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текс рішення складено та підписано 21.02.2020.

Суддя Н.А. Новікова