ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020 р. Справа № 914/2326/19

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Горецької З.В. за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б., розглянув у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АЕРОБЛОК, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія САНТЕХ БУД, м. Львів

про стягнення 144 600,14 грн.

Представники сторін:

від позивача: Мурга Мирослава Василівна-керівник, Мурга Володимир Віталійович - представник

від відповідача: не з"явився

Представнику позивача роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. ст. 38, 42, 43 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. Проводилася технічна фіксація судового засідання.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю АЕРОБЛОК звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія САНТЕХ БУД про стягнення заборгованості на суму 144 600,14 грн.

Ухвалою від 18.11.2019 року відкрито провадження у справі № 914/2326/19 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 17.12.2019 року. 17.12.2019 року розгляд справи відкладено на 21.01.2019 року.

Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просить суд задоволити позов.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення від 20.11.2019 року.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 21.01.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу товарів. На виконання умов договору, позивачем поставлено товар. Відповідачем не виконано своїх зобов`язань щодо оплати товару і станом на момент звернення до суду з позовом виникла заборгованість в розмірі 144 600,14 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача

Аргументи відповідача.

Відповідач заперечень та відзиву на позов не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЕРОБЛОК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Будівельна компанія «САНТЕХ БУД» було укладено Договір купівлі-продажу товарів № 5/2019від 26 березня 2019 року (далі по тексту - Договір).

На виконання умов даного Договору було поставлено товар, а саме: Блоки газобетонні на загальну суму 284 802,04 грн., що підтверджується, зокрема, наступними видатковими накладними: № МВ-0000185 від 28.03.2019 року на суму 68 390,63 грн.: № МВ- 0000291 від 19.04.2019 року на суму 24 919,20 грн.; № МВ-0000292 від 19.04.2019 року на суму 20736,00 грн.; № МВ-0000366 від 10.05.2019 року на суму 975,00 грн.: № МВ 0000398 від 16.05.2019 року на суму 16077,25 грн.: № МВ-0000539 від 12.06.2019 року на суму 5040,00 грн.; № МВ-0000581 від 24.06.2019 року на суму 33177,60 грн.: № МВ-0001019 від 24.09.2019 року на суму 19008,00 грн.: № МВ-0001114 від 10.10.2019 року на суму 14 510,29 грн.

Свої зобов`язання по поставці товару (Блоки газобетонні, клей) продавець виконав, а даний товар покупець отримав, що підтверджується печаткою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Будівельна компанія «САНТЕХ БУД» та підписом відповідної посадової особи.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що оплата за поставлений товар проводиться в національній валюті шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Продавця у відповідності до виставлених Продавцем рахунків.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що оплата за поставлений товар здійснюється на умовах відтермінування терміном на 30 (тридцять) календарних днів.

Відповідач вказаний товар оплатив лише частково, неоплаченною залишилася сума заборгованості 144 600,14 грн.

Отже, відповідач не вжив жодних заходів щодо сплати боргу, що підтверджується надісланими претензіями № 12/08 від 12.08.2019 року та повторною претензією № 17/09 від 17.09.2019 року.

ОЦІНКА СУДУ.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.655 Цивільного кодексу України), за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як підтверджується матеріалами справи, 26.03.2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу товарів, у зв`язку з чим позивач та відповідач набули взаємних прав і обов`язків.

На виконання умов договору позивач поставив на адресу відповідача блоки газобетонні.

Факт поставки підтверджується видатковими накладними, що долучені до справи.

Як вбачається із матеріалів справи, будь-яких зауважень зі сторони відповідача у видаткових накладних не зазначено. Відтак, відповідач, підписуючи кожну видаткову накладну, погодився із об`ємом та вартістю поставленого товару.

Проте, дослідивши оригінали видаткових накладних від 24.09.2019 року № МВ-0001019 на суму 19 008,00 грн. та від 10.10.2019 року № МВ-0001114 на суму 14 510,29 грн. суд встановив, що вони не підписані та не скріплені печаткою зі сторони відповідача. Та з виписки із рахунку ТзОВ «АЕРОБЛОК» від 24.09.2019 року вбачається, що відповідачем оплачено поставлений товар згідно рахунку № 1081 від 23.09.2019 року в розмірі 19 008,00 грн., таким чином останнім підтверджено факт отримання поставленного товару. Що ж до видаткової накладної на суму 14 510,29 грн., то в матеріалах справи відстуні будь-які належні та допустимі докази того, що відповідачем отримано товар на вказану суму. Відтак, заявлення позивачем до стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 14 510,29 грн. є безпідставним.

При цьому суд зазначає, що підписання покупцем видаткових накладних, які є первинним обліковими документами у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і пункту 2.3. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами ч.1 ст. 692 ЦК України. (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012).

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що оплата за поставлений товар проводиться в національній валюті шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця у відповідності до виставлених продавцем рахунків.

Відповідач взятих на себе договірних зобов`язань із оплати поставленого за договором товару належним чином не виконав повністю, внаслідок чого утворилась заборгованість з оплати поставленого товару в розмірі 130 089,85 грн. Доказів погашення заборгованості станом на час розгляду справи по суті сторонами суду не заявлено та не подано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Частиною 1 статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором і до стягнення підлягає сума заборгованості в розмірі 130 089,85 грн.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1951,34 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю АЕРОБЛОК до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія САНТЕХ БУД про стягнення заборгованості на суму 144 600,14 грн. задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія САНТЕХ БУД (79002, м. Львів, вул. Врубеля, буд. 38, код ЄДРПОУ 41008713) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОБЛОК» (79034, м. Львів, вул. Литвиненка, буд. 13 кв. 6, код ЄДРПОУ 39868280) суму заборгованості у розмірі 130 089,85 грн., а також судовий збір в розмірі 1 951,34 грн.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

4. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 21.01.2020 р.

Суддя Горецька З. В.