РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.01.2020Справа № 910/13634/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Вегера А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-

збагачувальний комбінат»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 11 695, 50 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Фурманюк І.В. - довіреність № 9/12 від 04.01.2020;

від відповідача: Лапій А.В. - довіреність від 20.01.2020.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач) про стягнення 11 695, 50 грн. неустойки за несвоєчасну доставку вантажів у лютому 2019 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язання зі своєчасної доставки до пункту призначення прийнятого до перевезення вантажу, що є порушенням Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. У зв`язку з цим позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.10.2019 відкрито провадження у справі № 910/13634/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 05.11.2019 року.

01.11.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано заяву про продовження процесуального строку для подання відзиву на позов.

20.11.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідач проти задоволення позову заперечує, оскільки:

- 05.02.2019 року Державною фіскальною службою України здійснено митний контроль щодо переміщуваних вагонів та проставлено у графу 28 накладних штамп «Під митним контролем». Також, за результатами проведеного Державною екологічною інспекцією у Волинській області ПЕК «Ізов» радіологічного контролю, 05.02.2019 року було дозволено в`їзд вагонів на територію України, про що свідчить штамп з датою проведення контролю, проставлений у перевізних документах. Враховуючи зазначене, 05.02.2019 року після отримання дозволу на в`їзд на митну територію України та проведення ДФС митних формальностей, що засвідчується відповідними штампами у перевізних документах, відповідачем розпочато виконання обов`язків з перевезення вантажу до станції «Терни» РФ «Придніпровська залізниця». Таким чином, відповідно до приписів §5 ст. 24 УМВС, перебіг терміну доставки вантажу відповідачем розпочинається з 0:00 год. 06.02.2019 року, а не з 02.02.2019 року, як хибно вважає позивач. Відтак, термін доставки вантажу складає: 5 днів (§2 ст. 46 СМГС) + 1 день (§3 ст. 46 СМГС) = 6 діб. Враховуючи дату початку перебігу терміну доставки вантажу (06.02.2019), запланованою датою прибуття вантажу є 11.02.2019, а не 08.02.2019, як хибно вважає позивач;

- датою фактичного прибуття вантажу на станції Терни є 14.02.2019, проте відповідач вважає, що несвоєчасна доставка вантажу виникла з незалежних від нього причин, оскільки 13.02.2019 на проміжній станції «Рядовая» РФ «Придніпровська залізниця» вагони за перевізними документами, які рухались у складі поїзда № 2243, індекс 3540-89-4573 були затримані на підставі наказу № 295 у зв`язку з неможливістю приймання їх вантажовласником, відсутність технічної можливості накопичення вагонів на станції призначення. Вказані обставини засвідчено в актах загальної форми ГУ-23а від 13.02.2019 № 5 та ГУ-23а № 46, які долучаються до матеріалів справи. Так, відповідач зазначає, що згідно з Актом ГУ-23а № 46 засвідчено, що вказаний поїзд відправлено 14.02.2019 о 01:40 год., тобто обставини, які стали підставою для затримки вантажу засвідчено належним чином відповідно до п. п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Мінтрансу № 334 від 28.05.2002.

Також, відповідач зазначає, що між сторонами було укладено Договір № ПР/М-17-2/14-744/НЮдч від 14.12.2017 на експлуатацію залізничної під`їзної колії позивача, яка примикає до станції «Терни» і «Рядова» РФ «Придніпровська залізниця». Пунктом 11 Договору встановлено, що середньодобова переробна спроможність вантажних фронтів (під навантаження концентрату залізорудного) становить: Колія № 3 - 172 пв; Колія № 1 - 156 пв; Колія № 2 - 185 пв; Колія № 6 - 143 пв., всього 656 вагонів. Однак, відповідно до підпункту 14.2.1. пункту 14.2. Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 31.08.2005 № 507 визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільній колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції. До укладення Договору сторонами було здійснено обстеження умов роботи на під`їзній колії і станції примикання та визначена середньодобова кількість вагонів по ст. Терни - 278 ваг/добу, кількість подач 8-10, що підтверджується двостороннім актом від 05.02.2017. Згідно з довідками філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» АТ «Укрзалізниця» кількість вагонів, які перебували на станції Терни станом на 17.00 попередньої доби становила: 07.02.2019 - 795 вагонів, 08.02.2019 - 695 вагонів, 09.02.2019 - 726 вагонів, 10.02.2019 - 697 вагонів, 11.02.2019 - 745 вагонів, 12.02.2019 - 711 вагонів, 13.02.2019 - 717 вагонів, 14.02.2019 - 700 вагонів. Вказана інформація підтверджує, що позивачем в період з 07.02.2019 по 14.02.2019 обробка партії вагонів здійснювалась з порушенням встановлених термінів, що призвело до скупчення вагонів на станції Терни, та, як наслідок, до затримки вагонів на шляху прямування до підходів вагонів на станцію призначення. Як вбачається з актів загальної форми, час затримки тривав з 20 години 44 хвилини 13.02.2019 року до 01 години 10 хвилини 14.02.2019 року. При цьому, відповідач зазначає, що складання інших, аніж актів ГУ-23 та ГУ-23а документів, з метою засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності законодавством не передбачено. При цьому, відповідач вказує на те, що як вбачається з актів загальної форми, час затримки тривав з 20 години 44 хвилин 13.02.2019 до 01 години 10 хвилин 14.02.2019 року.

Враховуючи вищевикладене відповідач вважає, що прострочення терміну доставки вантажу на 2 доби, а саме 13.02.2019 та 14.02.2019 не може бути включено до загального часу перевищення терміну доставки вантажу, оскільки підстави для затримки вагонів виникли з вини вантажовласника. Таким чином, термін доставки вантажу становить 1 добу, а саме 12.02.2019 року.

Посилаючись на положення ст. 45 УМВС відповідач надає контррозрахунок суми неустойки за перевищення терміну доставки вантажу: 1 доба перевищення / 6 діб терміну доставки = 0,17. Відтак, неустойка за перевищення терміну доставки вантажу мала б становити 7 017, 30 грн. із розрахунку 38 985, 00 грн. х 18% (1 доба перевищення/6 діб терміну доставки = 0,17) = 7 017, 30 грн.

Також, відповідач звертає увагу суду на те, що оскільки порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, відповідач зазначає, що:

- термін прострочення виконання зобов`язання становить 1 день і є незначним;

- матеріалами справи підтверджується неможливість приймання вантажовласником вагонів, які надходили на його адресу у спірний період та, як наслідок, відсутність технічної можливості накопичення вагонів на станції призначення;

- кількість вагонів, які перебували на станції Терни, зокрема з 07.02.2019 по 13.02.2019, унеможливлювала приймання вагонів вантажовласником, в тому числі 12.02.2019 через накопичення вагонів понад норми, встановлені технічно-розпорядчим актом станції Терни та договором про експлуатацію залізничної під`їзної колії;

- одразу після усунення вантажовласником зазначених обставин, а саме 14.02.2019, відповідачем негайно було виконано обов`язок з доставки вагонів на станцію призначення Терни.

02.12.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача надані письмові пояснення, відповідно до змісту яких відповідач вказує на те, що застосована позивачем методологія розрахунку неустойки протирічить § 2 ст. 45 УМВС, тобто в будь-якому випадку у спорах, що виникають з прострочення доставки вантажу, до обчислення неустойки застосовується наступна формула: тариф перевізника х величина перевищення (кількість діб перевищення строку доставки/ кількість діб загального строку доставки), де кількість діб загального строку доставки обраховується відповідно до календарних штемпелів граф 26, 27 СМГС, а кількість діб перевищення терміну доставки - як різниця між кількістю діб загального строку доставки та строком доставки вантажу, визначеним відповідно до § 3, 5 ст. 24 СМГС. Враховуючи, що термін прострочення доставки становить 1 доба, а саме 12.02.2019, то розрахунок неустойки за перевищення терміну доставки вантажу розраховується по формулі: 1 доба/14 діб загального строку доставки вантажу = 0,07. Відповідно до ст. 45 УМВС, оскільки перевищення терміну доставки в десятих від загального терміну доставки є менше ніж 1/10, розмір неустойки має становити 6% провізної плати, а не 30%, як зазначає позивач. Відтак, розмір неустойки за прострочення терміну доставки вантажу мав би становити: 38 985, 00 грн. х 6% = 2 339, 10 грн.

Крім того, відповідач також звертає увагу суду на те, що:

- термін прострочення виконання (доставки вагонів під навантаження) зобов`язання становить 1 день, тобто є незначним;

- матеріалами справи підтверджено неможливість приймання вантажовласником вагонів, які надходили на його адресу у спірний період та, як наслідок, відсутність технічної можливості накопичення вагонів на станції призначення;

- враховуючи інформацію, наведену у довідці ГИВЦ УЗ 1389, кількість вагонів, які перебували на станції «Терни», зокрема з 07.02.2019 по 13.02.2019 унеможливлювала приймання вагонів вантажовласником, в тому числі 12.02.2019 через накопичення вагонів понад норми, встановлені технічно-розпорядчим актом станції «Терни»;

- одразу після усунення вантажовласником зазначених обставин, а саме 14.02.2019, відповідачем негайно було виконано обов`язок з доставки вагонів на станцію призначення «Терни».

У судовому засіданні 04.12.2019 року оголошено перерву до 18.12.2019 року.

10.12.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до змісту якого позивач вважає доводи відповідача безпідставними, оскільки:

- під час розрахунку неустойки позивачем враховано положення ст. 2, § 5 ст. 14, § 2, 3, 4 ст. 24 УМВС, а із залізничних накладних вбачається, що датою укладення договору перевезення є 02.02.2019, у зв`язку з чим твердження відповідача про те, що перебіг терміну доставки вантажу починається 05.02.2019 року не відповідають дійсності;

- посилання відповідача на § 4 ст. 24 УМВС є безпідставними є безпідставними, оскільки у графі «Удлинение срока доставки» залізничних накладних відсутні будь-які відмітки згідно з §30.3 ст. 30 розділу V Додатку № 1 до УМВС «Правила перевезення вантажів»;

- відсутні правові підстави для зменшення відповідачу штрафних санкцій, оскільки відповіді на претензії позивача відповідач не надав, АТ «Укргалізниця» є професійним перевізником і має можливість здійснювати загальне планування руху по залізничним шляхам за напрямком до конкретної станції призначення на предмет технічної і технологічної можливості здійснення перевезення. Крім того, відповідач як перевізник у разі затримки вантажу в процесі перевезення має право зробити відмітку у перевізних документах про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, проте таким правом відповідач не скористався. Також позивач зазначає, що відповідачем всупереч приписів § 3 ст. 41 УМВС та ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України не доведено те, що перевищення терміну доставки вантажу сталося не з його вини. Згідно з розміщеною на сайті АТ «Укрзалізниця» інформації відповідач отримав у 2017 році прибуток в сумі 114 549 тис. грн., а у 2018 році - 203 854 тис. грн., а також здійснив виплати дивідендів за 2017 рік. До того ж, позивач вказує, що голова правління АТ «Укрзалізниця» у 2017 році отримав заробітну плату в розмірі 9 749 090, 00 грн.;

- посилання відповідача на те, що позивачем неправильно застосовано формулу розрахунку не відповідають дійсності, оскільки відповідно до приписів § 1, 2 ст. 45 УМВС величина (тривалість) перевищення терміну доставки вантажу розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добах) до спільного строку доставки, а оскільки в міжнародному перевезенні приймають участь як мінімум 2 залізниці перевізника, та строк доставки вантажу визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати строку, розрахованого виходячи з норм, встановлених у статті 45 ІМВС. Якщо здійснювати розрахунок за формулою в редакції відповідача, то чим більше термін прострочення в доставці вантажу, тим менший розмір неустойки може бути нараховано, а у випадках дуже великого прострочення до відповідача взагалі не можуть бути пред`явлені будь-які претензії, оскільки відсоток неустойки буде нижче, ніж мінімальний процент, який підлягає стягненню.

17.12.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив, відповідно до змісту яких відповідач вказує на те, що положення статті 30 розділу V додатку І до УМВС не може бути застосований до відносин, які склалися між сторонами, оскільки зупинка вагонів на шляху прямування виникла з підстав, що виникли з вини отримувача, що містить систематичний характер. Крім того, в межах спору відповідач надає послуги з перевезення, які полягають у наданні доступу до інфраструктури на підставі публічного договору, який є обов`язковим до укладення з кожним, хто звернеться за його укладенням. Замовляючи перевезення власних вагонів без можливості прийняти останні на пунктах призначення з власної вини та звертаючись в подальшому з вимогою про відшкодування штрафу позивач перекладає ризики власної господарської діяльності на відповідача, тоді як в силу ст. 39 відповідач звільняється за перевищення терміну доставки вантажу. Також відповідач підтримав свою позицію щодо методології обчислення неустойки, оскільки обрана позивачем методологія суперечить § 2 ст. 45 УМВС, та зазначає, що в будь-якому випадку у спорах, що виникають з прострочення доставки вантажу, до обчислення неустойки застосовується наступна формула: тариф перевізника х величина перевищення (кількість діб перевищення строку доставки / кількість діб загального строку доставки), де кількість діб загального строку доставки обраховується відповідно до календарних штемпелів граф 26, 27 УМВС, а кількість діб перевищення терміну доставки - як різниця між кількістю діб загального строку доставки та строком доставки вантажу, визначеним відповідно до § 3, 5 статті 24 УМВС. Враховуючи, що термін прострочення доставки вантажу становить 1 добу, а саме 12 02 2019, то розрахунок неустойки за перевищення терміну доставки вантажу розраховується по формулі: 1 доба / 12 діб загального строку доставки вантажу = 0,08. Відтак, розмір неустойки за прострочення терміну доставки вантажу мав би становити: 38 985, 00 грн. х 6% = 2 339, 10 грн.

Крім того, відповідач повторно звертає увагу суду на те, що:

- термін прострочення виконання (доставки вагонів під навантаження) зобов`язання становить 1 день, тобто є незначним;

- матеріалами справи підтверджено неможливість приймання вантажовласником вагонів, які надходили на його адресу у спірний період та, як наслідок, відсутність технічної можливості накопичення вагонів на станції призначення;

- враховуючи інформацію, наведену у довідці ГИВЦ УЗ 1389, кількість вагонів, які перебували на станції «Терни», зокрема з 07.02.2019 по 13.02.2019 унеможливлювала приймання вагонів вантажовласником, в тому числі 12.02.2019 через накопичення вагонів понад норми, встановлені технічно-розпорядчим актом станції «Терни»;

- одразу після усунення вантажовласником зазначених обставин, а саме 14.02.2019, відповідачем негайно було виконано обов`язок з доставки вагонів на станцію призначення «Терни».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.12.2019 відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення процесуального строку для подання відзив на позов, продовжено Акціонерному товариству «Українська залізниця» процесуальний строк для подання відзиву на позов до 20.11.2019 року.

У судовому засіданні 18.12.2019 року оголошено перерву до 24.12.2019 року.

У судовому засіданні 24.12.2019 оголошено перерву до 22.01.2020 року.

15.01.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано письмові пояснення у справі, у яких посилаючись на положення §5 ст. 24 УМВС вказує на те, що днями прострочки вантажу є 09.02.2019 - першим днем прострочення, відповідно 10.02.2019, 11.02.2019, 12.02.2019 є другим, третім та четвертим днем, 13.02.2019 не є днем порушення терміну доставки вантажу, а 14.02.2019 (оскільки в графі 27 накладної вказано 14.02.2019 як дату прибуття вантажу, а згідно з § 5 ст. 24 УМВС «неповна доба вважається за повну») є п`ятим днем порушення терміну доставки. Отже, відповідачем порушено термін доставки на 5 діб.

У судовому засіданні 22.01.2020 року представником відповідача подано письмові пояснення у справі, у яких відповідач зазначає про те, що враховуючи, що термін прострочення доставки вантажу становить 1 добу, а саме 12.02.2019, то розрахунок неустойки за перевищення терміну доставки вантажу розраховується по формулі: 1 доба / 12 діб загального строку доставки вантажу = 0, 08. Відповідно до ст. 45 УМВС, оскільки перевищення терміну доставки в десятих від загального терміну доставки є менше ніж 1/10, розмір неустойки має становити 6% провізної плати. Відтак, розмір штрафу за прострочення терміну доставки по кожній відправці мав би становити 2 599, 00 грн. х 6% = 155, 94 грн. Відповідно до §4 ст. 46 УМВС претензія по одній відправці на суму, еквівалентну 23 швейцарським франкам і менше, не підлягає задоволенню. Якщо претензія пред`являється на більшу суму, і вона визнається такою, що підлягає задоволенню у розмірі 23 швейцарських франків і менше, то ця сума від шкодування заявнику не виплачується. Станом на 06.02.2019 співвідношення курсу валют було 27,18 грн. за 1 шв. франк, то розмір неустойки 155,94 грн. за кожною відправкою (накладною) є еквівалентом 5,74 шв. франка, а отже вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі.

У судовому засіданні 22.01.2020 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.01.2020 року проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 22.01.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» до станції призначення Терни Придніпровської залізниці було здійснено перевезення вантажів - «порожні вагони з-під вивантаження залізорудного окатишу, вагона направляються під завантаження», одержувачем якого був зазначений позивач.

Вказане перевезення були оформлені залізничними накладними №№ 21452, 21458, 21461, 21462, 21467, 21469, 21470, 21471, 21473, 21476, 21477, 21478, 21484, 21484, 21489, 21492, 21739, 21740, 21741, 21742, 21473, 21744, 21745, 21746, 21747, 21747, 21749, 21750, 21751, 21752, 21753, 21754, 21755, 21756, 21757, 21758, 21759, 21760.

Позивач зазначає, що зазначені вантажі доставлені відповідачем з порушенням терміну доставки, визначеного ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС).

Посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, позивачем на підставі статті 45 УМВС нараховано до стягнення з відповідача неустойку в загальному розмірі 11 695, 50 грн. за формулою: кількість діб перевищення терміну доставки/кількість діб терміну доставки = перевищення терміну доставки в десятих від загального терміну доставки:

- по накладній 21452: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.;

- по накладній 21458: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.;

- по накладній 21461: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.;

- по накладній 21462: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.;

- по накладній 21467: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.;

- по накладній 21469: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.;

- по накладній 21470: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.;

- по накладній 21471: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.;

- по накладній 21473: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.;

- по накладній 21476: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.;

- по накладній 21477: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.;

- по накладній 21478: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.;

- по накладній 21484: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.;

- по накладній 21489: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.;

- по накладній 21492: відстань - 997 км.; дата приймання вантажу до відправки - 02.02.2019; дата запланованого прибуття вантажу - 08.02.2019, дата фактичного прибуття вантажу - 14.02.2019, термін доставки вантажу - 6 діб; фактичний термін доставки вантажу - 12 діб; прострочка - 5 діб; залізничний тариф - 2 599, 00 грн., % неустойки - 30; сума неустойки - 779, 70 грн.,

21.03.2019 року позивач надіслав на адресу відповідача претензії вих. № № 345/12, 346/12, 347/12, 348/12, 349/12, 350/12, 351/12, 352/12, 353/12, 354/12, 355/12, 356/12, 357/12, 358/12, 359/12, в яких вимагав сплатити неустойку за несвоєчасну доставку вантажів.

Оскільки на момент звернення з позовом до суду відповідач відповіді на претензії не надав, претензії не задовольнив, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 11 695, 50 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із статтею 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до статті 4 Статуту перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Як вбачається з матеріалів справи, перевезення вантажу здійснювалося у міжнародному сполученні, а отже спірні правовідносини регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС).

Так, УМВС являє собою міжнародну угоду про пряме вантажне сполучення між станціями, які відкриті для вантажних операцій у внутрішньому залізничному сполученні країн, яка розроблена і діє в рамках організації співпраці залізниць (ОСЖД), членом якої є і Україна.

УМВС є чинною з 01.11.1951 для УРСР, а для України УМВС є чинною з 05.06.1992 та відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" та "Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів", тобто, міжнародні перевезення вантажу здійснюються відповідно до правил міжнародних договорів, які відповідно ст. 9 Конституції України та ст. 10 Цивільного кодексу України, є частиною національного законодавства України та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, у постанові Кабінету Міністрів України № 246 від 03.04.1993 "Про угоди щодо міжнародного залізничного вантажного та пасажирського сполучення" зазначено, що у зв`язку з прийняттям Державної адміністрації залізничного транспорту України до Організації співдружності залізниць та її приєднанням до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Угоди про міжнародне залізничне пасажирське сполучення залізницям, морським пароплавствам, вантажовідправникам і вантажоодержувачам України слід забезпечити виконання цих угод.

Відповідно до § 1 статті 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні.

Судом встановлено, що перевезення за залізничними накладними: №№ 21452, 21458, 21461, 21462, 21467, 21469, 21470, 21471, 21473, 21476, 21477, 21478, 21484, 21489, 21492, 21739, 21740, 21741, 21742, 21473, 21744, 21745, 21746, 21747, 21747, 21749, 21750, 21751, 21752, 21753, 21754, 21755, 21756, 21757, 21758, 21759, 21760 здійснювались у міжнародному сполученні.

Параграфом 1 ст. 14 УМВС передбачено, що у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти доручений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, погодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу. Параграфом 3 цієї ж статті передбачено підтвердження укладення договору перевезення накладною.

Відповідно до параграфу 2 ст. 24 УМВС термін доставки вантажу визначається, виходячи з наступних норм:

- для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км;

- для інших відправок - 1 доба на кожні розпочаті 200 км. Також параграфом 3 вказаної статті передбачено, що доставка вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Згідно параграфу 5 ст. 24 УМВС, перебіг строку доставки вантажу починається з 0.00 год. дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі отримувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу вважають за повну.

Термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомив одержувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу у розпорядження одержувача (параграф 7 ст. 24 УМВС).

Відповідно до ст. 2 УМВС та додатку 1 до УМВС "Правила перевезення вантажів", розділу 1 пункту 2.1. "відправка" - це вантаж за однією накладною (відправлення) приймається до перевезення від одного відправника на одній станції відправлення на адресу одного одержувача на одну станцію призначення.

Судом встановлено, що відповідно до долучених до матеріалів справи залізничних накладних, відстань відправок становить 997 км., тобто термін доставки вантажу визначається, виходячи з норм 1 доба на кожні розпочаті 200 км:

997/200 = 5 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 6 діб;

Долученими відповідачем до матеріалів справи копіями залізничних накладних, підтверджується правильне визначення позивачем відстаней (графі 38 наданих відповідачем залізничних накладних).

Таким чином термін доставки вантажу за вказаними вище накладними мав складати: за відправками на 997 км 6 діб.

Судом встановлено, що відповідно до наявних у матеріалах справи залізничних накладних, вантаж доставлено з порушенням встановленого терміну.

Вказане підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви.

Відповідно до § 1 статті 45 УМВС якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

Так, § 2 статті 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме:

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Розрахунок неустойки в сумі 11 695, 50 грн. за перевищення терміну доставки вантажу, наданий позивачем до позовної заяви, здійснений по кожній залізничній накладній окремо, судом перевірено та встановлено, що вказаний розрахунок є обґрунтованим та арифметично вірним.

Параграфом 1 статті 47 УМВС передбачено, що позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення претензії.

Згідно з параграфом 3 статті 46 УМВС претензія пред`являється щодо кожної відправки окремо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з наступними претензіями щодо кожної відправки окремо: № № 345/12 від 21.03.2019, 346/12 від 21.03.2019, 347/12 від 21.03.2019, 348/12 від 21.03.2019, 349/12 від 21.03.2019, 350/12 від 21.03.2019, 351/12 від 21.03.2019, 352/12 від 21.03.2019, 353/12 від 21.03.2019, 354/12 від 21.03.2019, 355/12 від 21.03.2019, 356/12 від 21.03.2019, 357/12 від 21.03.2019, 358/12 від 21.03.2019, 359/12 від 21.03.2019 в яких вимагав сплатити неустойку за несвоєчасну доставку вантажів.

Згідно з п. 40.2.3. Розділу ІХ "Претензії" Правил перевезення вантажів, що є додатком 1 до УМВС при пред`явленні претензії особа, яка має право на пред`явлення претензії, зобов`язана докласти до претензії наступні документи в оригіналах в разі перевищення терміну доставки вантажу - відправник або одержувач - "Оригінал накладної" (лист 1 накладної) і "Лист повідомлення про прибуття вантажу" (лист 6 накладної).

Як свідчать матеріали справи до всіх вказаних вище претензій було додано документи передбачені в додатку № 1 до УМВС "Правила перевезення вантажів", а саме приписами параграфу 40 статті 40 Розділу IX Претензії "...в разі перевищення терміну доставки вантажу - відправник або одержувач - "Оригінал накладної" (лист 1 накладної) та "Лист повідомлення про прибуття вантажу" (лист 6 накладної).

Параграфом 1 статті 48 УМВС передбачено, що позови до перевізника на підставі цієї Угоди пред`являються: про перевищення терміну доставки вантажу - протягом 2 місяців.

Зазначені в § 1 цієї статті строки обчислюються з моменту виникнення права пред`явлення позову, встановленого в § 2 статті 47 "Вимоги за договором перевезення. Підсудність" цієї Угоди. День початку перебігу строку давності в строк не включається (§ 2 ст. 48 УМВС).

Згідно з § 3 статті 48 УМВС пред`явлення претензії, оформленої відповідно до статті 46 "Претензії" цієї Угоди, зупиняє перебіг строків давності, передбачених у § 1 цієї статті.

Перебіг терміну давності продовжується з того дня, коли перевізник повідомив претендателю про повне або часткове відхилення його претензії або з моменту закінчення терміну, встановленого в § 7 статті 46 "Претензії" цієї Угоди, якщо претензія залишена перевізником без відповіді.

Згідно з § 1 статті 47 УМВС позов може бути пред`явлений тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію до перевізника.

Відповідно до § 3 статті 41 УМВС тягар доказування того, що перевищення терміну доставки вантажу сталося не з вини перевізника, покладається на перевізника.

Відповідачем не доведено відсутність його вини у перевищенні терміну доставки вантажу за спірними накладеними, відповіді на претензії не надано, претензії позивача не задоволені.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 11 695, 50 грн. неустойки є обґрунтованими, доведеними та документально підтвердженими.

Надаючи правову оцінку аргументам відповідача, наведеним щодо відсутності підстав для задоволення позову, суд зазначає наступне.

Так, заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач вказує на те, що відповідно до приписів §5 ст. 24 УМВС, перебіг терміну доставки вантажу відповідачем розпочинається з 0:00 год. 06.02.2019 року, а не з 02.02.2019 року, як хибно вважає позивач. Відтак, термін доставки вантажу складає: 5 днів (§2 ст. 46 СМГС) + 1 день (§3 ст. 46 СМГС) = 6 діб. Враховуючи дату початку перебігу терміну доставки вантажу (06.02.2019), запланованою датою прибуття вантажу є 11.02.2019, а не 08.02.2019, як хибно вважає позивач.

Вказані доводи відповідача суд вважає безпідставними та до уваги не приймає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 УМВС перевізник - це договірний перевізник і всі наступні перевізники, які приймають участі у перевезенні вантажу, в тому числі по водній ділянці шляху в міжнародному залізнично-паромному сполученні.

Згідно з § 5 ст. 14 УМВС кожен наступний перевізник приймаючи до перевезення вантаж разом з накладною, вступає тим самим у договір перевезення та приймає на себе зобов`язання, які виникають за ним.

Параграфом 5 ст. 24 УМВС передбачено, що перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Положеннями § 2 УМВС визначено, що термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:

- для контейнерів - 1 доба на кожні початі 150 км;

- для інших відправок -1 доба на кожну почату 200 км.

Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу (§ 3 ст. 24 УМВС).

Згідно з наявних в матеріалах справи залізничних накладних вбачається, що датою укладення договору є 02.02.2019 року, доводи відповідача про те, що перебіг терміну доставки вантажу відповідачем розпочинається з 0:00 год. 06.02.2019 року є безпідставними та не приймаються судом до уваги.

Також, суд вважає безпідставними та не приймає до уваги доводи відповідача в частині того, що обрана позивачем методологія розрахунку неустойки суперечить § 2 ст. 45 УМВС, враховуючи наступне.

Положеннями § 2 ст. 45 УМВС передбачено неустойку за перевищення терміну доставки вантажу, обчисленого відповідно до статті 24 "Термін доставки вантажу".

Як було з`ясовано судом на підставі наявних матеріалів справи та не спростовано позивачем, договори були укладені 02.02.2019, а не 06.02.2019, у зв`язку з чим з урахуванням відстані доставки, та неправильності обрахування дати укладення договорів й недотримання відповідачем терміну доставки вантажу, свідчить про правомірність обрання позивачем 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки при нарахуванні неустойки.

Решта доводів відповідача зводиться до спростування обраного позивачем розміру неустойки, неправильності обрахування терміну доставки та уникнення відповідальності за неналежне виконання взятих на себе обов`язків перевезення, незважаючи на дані заповнених накладних.

Щодо аргументів відповідача про наявність правових підстав для зменшення неустойки, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18.

В матеріалах справи відсутні докази, які б давали підстави вважати, що у даному випадку наявні виняткові обставини, з урахуванням яких суд міг скористатися своїм правом та зменшити розмір штрафних санкцій.

Більше того, розмір неустойки, яка є предметом розгляду у дані справі, стягується відповідно до Угоди про міжнародні вантажні сполучення за сам факт несвоєчасної доставки вантажів і порожніх вагонів, незалежно від наявності збитків позивача.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням вищевикладеного.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення неустойки в сумі 11 695, 50 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (50079, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг; ) неустойку в сумі 11 695 (одинадцять тисяч шістсот дев`яносто п`ять) грн. 50 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Відповідно до підпункту 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 28.01.2020 року.

Суддя В.С. Ломака