ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Справа № 906/745/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є.

судді Петухов М.Г.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

за участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.11.2019 у справі №906/745/18 (суддя Кравець С.Г., м.Житомир, повний текст складено 03.12.2019)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал"

про зобов`язання повернути орендоване нерухоме майно та стягнення 1328 грн. 80 коп. неустойки

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції.

1. Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" повернути Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" орендоване нерухоме майно, а саме майданчик площею 3,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, Ємільчинський район, смт.Яблунець, станція Яблунець, у смузі полоси відводу залізниці у відповідності до п.10.7-10.10 договору оренди від 30.09.2014 №1570 та стягнення 1328,80 грн. неустойки та витрати по сплаті судового збору.

2. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 08.01.2019 у справі №906/745/18 у позові відмовлено.

3. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 у справі №906/745/18 рішення Господарського суду Житомирської області від 08.01.2019 залишено без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" залишено без задоволення.

4. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.07.2019 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено частково, скасовано постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 та рішення Господарського суду Житомирської області від 08.01.2019, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.

5. Скасовуючи рішення у даній справі Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що дія договору оренди №1570 від 30.09.2014 неодноразово продовжувалась шляхом підписання сторонами додаткових угод (договорів) до неї, а останнім таким договором був додатковий договір від 27.04.2017 підписаний між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ", яким пункт 10.1 договору оренди викладено в редакції: "Цей Договір діє з 01.04.2017 по 30.06.2017 включно". Однак зазначив, що сама лише відсутність підписаних договорів про внесення змін до договору оренди №1570 в частині строку його дії після 01.07.2017 і по час направлення позивачем заяв відповідачу про припинення дії договору не свідчить про те, що останній не продовжував свою дію, оскільки ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не вимагає обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього, а договір продовжується з визначених у цій частині підстав автоматично на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Поряд з цим Верховний Суд відзначив, що суди обох інстанцій не врахували та дійшли передчасних висновків про те, що належного обґрунтування тверджень позивача щодо припинення дії договору оренди саме 31.03.2017 матеріали справи не містять, а листи від 05.12.2017, 20.03.2018, 23.03.2018, якими позивач повідомляв відповідача про припинення дії договору та додатково вимагав від відповідача повернути майно не можуть бути розцінені як підстава для припинення дії договору оренди в порядку ст. 764 ЦК України та ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору відповідачу не направлялись. Крім того, суд зазначив, про те, що судами обох інстанцій не було надано жодної оцінки посиланням позивача на повідомлення, оформлене листом №ДН-4/01-4/1085 від 10.07.2018, на яке ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" посилалось в своїй позовній заяві.

6. За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.11.2019 у справі №906/745/18 позов задоволено. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" повернути Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" орендоване нерухоме майно, а саме майданчик площею 3,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, Ємільчинський район, смт.Яблунец, станція Яблунец, у смузі полоси відводу залізниці у відповідності до п.10.7-10.10 Договору оренди від 30.09.2014 №1570. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця": 1328,80 грн. неустойки, 3524,00 грн. витрат по сплаті судового збору, 5286,00 грн. судового збору, сплаченого за розгляд апеляційної скарги; 7048,00 грн. судового збору, сплаченого за розгляд касаційної скарги.

7. Рішення господарського суду мотивоване тим, що направлення позивачем листа №НЗР-5/277 від 20.03.2018 з вимогою про повернення майна після закінчення договору оренди, вказавши при цьому про те, що договір оренди №1570 є таким, що припиняє свою дію (розірваним) з 01.04.2018 свідчить про повідомлення орендодавцем орендаря про закінчення відносин після визначеного строку дії договору. Вказаний лист було отримано відповідачем, про підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

8. Отже, враховуючи направлення позивачем 20.03.2018 (в межах строку дії договору оренди) відповідачу листа №НЗР-5/277 на підставі частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" з повідомленням про припинення дії договору оренди, суд дійшов висновку що договір оренди нерухомого майна №1570 від 30.09.2014 припинив свою дію 31.03.2018. у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Таким чином, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факту припинення договірних відносин між сторонами за цим договором.

9. Направлення відповідачу листів від 20.03.2018, від 23.03.2018, від 10.07.2018 є підтвердженням факту відсутності наміру з боку орендодавця продовжувати договір оренди нерухомого майна №1570 від 30.09.2014 після закінчення його дії. При цьому, в листах №ДН-4/01-4/456 від 23.03.2018 та №ДН-4/01-4/1085 від 10.07.2018 позивач вимагав повернути майно передане за договором оренди №1570 та підписати акт приймання-передавання (повернення) майна. У вказаних листах також зазначено, що повернуте майно планується використовувати для потреб залізниці.

10. Відповідно до ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

11. Відповідно до пункту 10.9 договору, у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю за участю балансоутримувача. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження. Пунктом 10.10 договору сторони погодили, що майно вважається поверненим орендодавцю та балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання при поверненні майна покладається на орендаря.

12. Відповідачем не надано суду доказів виконання своїх зобов`язань за договором з повернення орендованого майна орендодавцю та/або балансоутримувачу та не надано доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги і свідчили про продовження строку дії договору. Після закінчення встановленого терміну дії договору майно, що перебувало в оренді відповідачем не повернуто, акт приймання-передавання майна з оренди сторонами у відповідності до вимог ч.2 ст.795 ЦК України та п.10.10 договору не складався.

13. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання повернення орендованого нерухомого майна, а саме: майданчика площею 3,2кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, Ємільчинський район, смт.Яблунець, станція Яблунець, у смузі полоси відводу залізниці у відповідності до п.10.7-10.10 договору оренди від 30.09.2014 №1570 обґрунтованими, заявленими у відповідності з діючим законодавством та такими, що підлягають задоволенню.

14. Щодо позовних вимог в частині стягнення 1328,80 грн неустойки, судом першої інстанції враховано, що відповідно до п.3.11 договору оренди №1570 від 30.09.2014 у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар оплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу. Пунктом 10.11 договору сторони передбачили, якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення.

15. Враховуючи наведені норми та те, що сторонами за взаємною згодою визначено саме такі умови договору (п.п. 3.11, 10.11 договору), що прямо не заборонено чинним законодавством і є реалізацією вільного волевиявлення сторін під час визначення умов договору, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за невиконання орендарем обов`язку щодо повернення майна, нарахованої у відповідності до положень договору оренди та приписів частини 2 статті 785 ЦК України.

ІІ. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

16. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Житомирськоі? області від 25.11.2019 у справі №906/745/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОКО ДІДЖІТАЛ» в повному обсязі.

17. Вважає, що судом першої інстанції не враховано наявні в матеріалах справи докази (додаткові договори), якими продовжувався договір оренди №1570, а саме: позивач майже постійно з кожним наступним продовженням спірного договору змінював строк його дії.

18. Зазначає, що господарський суд Житомирськоі? області не прийняв до уваги та не врахував наявні в матеріалах справи докази (які мають суттєве значення для прии?няття рішення) щодо причини не підписаних з боку відповідача додаткових договорів.

19. Скаржник звертає увагу суду на те, що він неодноразово звертався до позивача листами щодо питання продовження договору оренди нерухомого маи?на від 30.09.2016 №1570.

20. Однак, тільки 08.11.2017 відповідачем отриманий конверт без супровідного листа (відправник регіональна філія «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця») з Додатковим договором до договору оренди нерухомого майна від 30.09.2014 №1570 в новій редакції, яка суттєво порушувала його права. По перше: у отриманому Додатковому договорі вказаний термін його дії до 31.08.2017, в тои? час як сам договір отримано лише 08.11.2017 (тобто після його закінчення), і будь-яких дій з боку орендодавця з питання подальшого продовження договірних відносин між нашими підприємствами не було. По друге: в новій редакціі? Додаткового договору до Договору оренди нерухомого маи?на від 30.09.2014 №1570 в п. 1 вбачається одностороння зміна умов договору оренди з боку регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а саме можливості и?ого дострокового розірвання.

21. На думку скаржника, вказане, суттєво порушує права, відповідача як орендаря, порівняно з умовами основного Договору оренди №1570, та є формою зловживання орендодавцем своі?ми правами в розумінні ч.3 ст.13 ЦК Украі?ни.

22. Скаржник зазначає, що оскільки позивачем не дотримано вимоги пункту 10.3 договору оренди та вимог чинного законодавства, то дія договору оренди нерухомого маи?на №1570 від 30.09.2014 про оренду нерухомого маи?на - майданчик площею 3,2 кв.м. (реєстровии? номер 04713033.35.БКТЦВК063), якии? знаходиться за адресою: Ємільчинськии? раи?он, смт. Яблунець, ст. Яблунець, у смузі полоси відводу залізниці, не припинена. Позивачем не надано жодного надісланого відповідачу письмового повідомлення про його намір використовувати зазначене маи?но для власних потреб, згідно приписів ч.3 ст. 17 Закону Украі?ни «Про оренду державного та комунального маи?на».

ІІІ. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечень інших учасників справи.

23. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.11.2019 у справі № 906/745/18 та розгляд апеляційної скарги призначено на 22 січня 2020 року.

24. На адресу суду 15.01.2020 засобами електронного зв`язку та 16.01.2020 поштовим зв`язком від представника ПАТ «Українська залізниця» адвоката Стащука В.А. надійшло клопотання в якому останній просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення у справі №906/745/18 від 25.11.2019 року без змін. Розгляд апеляційної скарги 22.01.2020 о 10:30 год здійснити за відсутністю представника позивача.

25. На адресу суду 20.01.2020 від представника ПАТ «Українська залізниця» адвоката Стащука В.А. надійшов відзив в якому просить суд залишити апеляціи?ну скаргу без задоволення, а судове рішення у справі №906/745/18 від 25.11.2019 року без змін.

26. Розгляд апеляціи?ноі? скарги у справі №906/745/18 за позовом ПАТ «Укрзалізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОКО ДІДЖИТАЛ» про зобов`язання повернути орендоване нерухоме маи?но та стягнення неустои?ки, здіи?снити за відсутністю представника позивача.

27. В обґрунтування заперечень адвокат позивача у відзиві зазначив, що апеляційну скаргу відповідача вважає безпідставною та необґрунтованою. Апеляціи?на скарга спростовується змістом позовноі? заяви та іншими поясненнями та матеріалами, що знаходяться у справі 906/745/18, а також не містить доводів у чому ж полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення. В апеляціи?ній скарзі не зазначено нових обставин, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

28. Крім того, додані до апеляціи?ноі? скарги копіі? документів, вже містяться в матеріалах справи №906/745/18.

29. В судове засідання 22.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал" свого представника не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, що підтверджено рекомендованим повідомлення поштового відправлення(а.с. 174), причини неявки суду не повідомило.

30. Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

31. Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

32. Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

33. Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи та явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, судова колегія дійшла висновку за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал".

34. Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ІV. Мотивувальна частина постанови.

35. Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 25.11.2019 у справі №906/745/18 залишити без змін, виходячи з наступного.

36. Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" (відповідач/орендар) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1570 (далі за текстом - договір №1570 (а.с.15-17 т.1).

37. За умовами пунктів 1.1, 1.2 договору №1570, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно-майданчик площею 3,2 кв.м. (реєстровий №04713033.35. БКТЦВК063), що знаходиться на балансі відокремленого підрозділу - "Коростенської дирекції залізничних перевезень" ДТГО "Південно-Західна залізниця" (орендодавець), відноситься до сфери управління Міністерства інфраструктури України та знаходиться за адресою: Ємільчинський р-н., смт. Яблунець, станція Яблунець, у смузі полоси відводу залізниці, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість за станом на 31.03.2014 і становить 2324,00 грн. Майно передане в оренду для встановлення металевої щогли на залізобетонній опорі з метою надання послуг з доступу до Інтернету.

37. Факт приймання-передачі майна в оренду підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передавання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2014р. (а.с. 18 т1).

38. Договір укладено до 01.04.2015 включно (п.10.1 договору №1570).

39. Додатковим договором №1 від 01.04.2015 року до Договору сторони продовжили дію договору оренди нерухомого майна до 01.08.2015 року включно (а.с.19 т.1).

40. Додатковим договором №2 від 17.07.2015 року до Договору сторони продовжили дію договору оренди нерухомого майна до 31.12.2015 року включно (а.с.19 т.1 зворотний бік).

41. 18 серпня 2015 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області втратило право виступати орендодавцем щодо нерухомого майна, переданого за Договором оренди від 30.09.2014 року №1570, згідно Постанови Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

42. ПАТ "Укрзалізниця" набуло статусу орендодавця, про що 04.03.2016 року укладено відповідний додатковий договір (а.с.20 т.1), яким внесені, зокрема, такі зміни до договору оренди:

- орендодавцем майна за договором оренди від 30.09.2014 №1570 є ПАТ "Укрзалізниця". Найменування балансоутримувача змінено на структурний підрозділ виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії "Південно-Західна залізниця";

- орендна плата за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 року - становить 133,09 грн.;

- орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок Орендодавця. Одержувач коштів - Виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії "Південно-Західна Залізниця" ПАТ "Укрзалізниця";

- Договір діє з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2016 року включно.

43. Інші умови договору, не порушені даним додатковим договором, залишені без змін. Передача майна в оренду від позивача до відповідача зафіксована в акті приймання-передачі від 04.03.2016 року (а.с.22 т.1).

44. 11 квітня 2016 року між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції "Цей Договір діє до 30 червня 2016 року включно"(а.с.23 т1).

45. 27 липня 2016 року між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції "Цей Договір діє з 01 липня 2016 до 31 липня 2016 року включно" (а.с.23 т.1 зворотній бік).

46. 21 вересня 2016 року між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір №6, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції: "Цей Договір діє з 01 серпня 2016 року по 31 жовтня 2016 року включно" (а.с.24 т.1).

47. 18 листопада 2016 року між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір, яким було внесено зміни до п.3.1. Договору оренди №1571, а саме в частині розміру орендної плати. Таким чином з 01.10.2016 розмір орендної плати становить 140,00 грн. без ПДВ (а.с.25 т.1).

48. 13 грудня 2016 року між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції: Цей Договір діє з 01 листопада 2016 року по 31 березня 2017 року включно" (а.с.26 т.1).

49. 27 квітня 2017 року між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції: "Цей Договір діє з 01 квітня 2017 року по 30 червня 2017 року включно" (а.с.26 зворотній бік. т.1).

50. Вищевказаний договір, додаткові договори та акти приймання-передання підписані представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств.

51. Листом від 05.12.2017 за №ДН-4/01-4/1491 Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця", посилаючись на закінчення строку дії, у тому числі, договору №1570 від 30.09.2014 та не підписання додаткових угод, вимагало негайно повернути майно згідно договору за участю балансоутримувача - Коростенської дирекції залізничних перевезень (а.с.132 т.1).

52. 20.03.2018 Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" листом №НЗР-5/277 повідомила відповідача про закінчення 31.03.2018 дії договору оренди №1570 від 30.09.14 на підставі частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та вимагала повернення орендованого майна, відповідно до п.10.9, 10.10 договору оренди. Зазначений лист було відправлено на адресу відповідача (поштове повідомлення про відправку від 21.03.2018) та отримано ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" 23.03.2018 року (поштове повідомлення про вручення; відстеження поштового відправлення на веб-сайті Укрпошти (а.с.27-28 зворотний бік, 1).

53. 23.03.2018 виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернулася до відповідача з листом №ДН-4/01-4/456 про повернення майна на протязі 3-х робочих днів після закінчення договору оренди та про підписання акту прийому - передачі майна. Зазначений лист було відправлено на адресу Відповідача із зворотнім повідомленням (поштове повідомлення про відправку від 23.03.2018р.) та отримано ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" 27.03.2018 року (поштове повідомлення про вручення; відстеження поштового відправлення на веб-сайті Укрпошти) (а.с.33-34 зворотний бік, т.1).

54. 10.07.2018 виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернулася до відповідача з листом №ДН-4/01-4/108 про повернення майна. Вказаний лист відповідач отримав 12.07.2018р. (а.с. 42-43 зворотній бік, т.1 ).

55. Відповіді на вищевказані листи відповідач не надав, викладені в них вимоги не виконав, майно не повернув.

56. Позивач, посилаючись на закінчення 31.03.2018 строку дії договору оренди №1570 та те, що відповідачем всупереч умовам п.10.9 та п.10.10 вказаного договору, вимогам ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендоване майно не повернуто орендодавцю, звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом зобов`язати відповідача повернути орендоване нерухоме майно та в порядку ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України стягнути неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення у сумі 1328,80 грн.

57. Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, правильність їх юридичної оцінки та врахувавши висновки Верховного Суду в даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

58. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

59. Відповідно до частини 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

60. Частиною 1, 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

61. Згідно зі статтею 526 ЦК України і статтею 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

62. Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

63. Матеріалами справи встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди нерухомого майна від 30.09.2014 №1570 та додаткових договорів до нього.

64. За правовою природою, укладений між сторонами договір, є договором оренди.

65. Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

66. Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

67. Факт приймання-передачі майна в оренду підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передавання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2014р. (а.с. 18 т.1).

68. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

69. Частиною 1 ст. 763 ЦК України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

70. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

71. Відповідно до ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

72. Статтею 764 ЦК України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

73. Згідно з п. 10.1. договору №1570 сторони домовились, що договір укладено до 01.04.2015 включно.

74. Колегією суддів встановлено, що між сторонами укладались додаткові договори, якими вносились зміни у п.10.1 договору розділу 10 "Строк чинності, умови зміни та припинення договору". Зокрема, додатковим договором від 27.04.2017 до Договору оренди нерухомого майна від 30.09.2014 №1570 сторони погодили, що договір діє з 01.04.2017 по 30.06.2017 включно (а.с.26 на звороті т.1). Тобто сторони погодили термін дії договору оренди на 3 (три ) місяці.

75. Дія договору №1570 за відсутності заперечень орендодавця на підставі ст. 764 ЦК України та ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" автоматично пролонгувалась на період з 01.07.2017 по 30.09.2017, з 01.10.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 31.03.2018.

76. Отже, договірні відносини між сторонами не припинилися і після отримання відповідачем листа ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" від 05.12.2017 за №ДН-4/01-4/1491, в якому, посилаючись на закінчення строку дії договорів, у тому числі договору №1570 від 30.09.2014 та непідписання додаткових угод, позивач вимагав негайно повернути майно згідно зазначених договорів (а.с.132 т.1). Відповідач продовжував користуватися орендованим майном, сплачуючи орендні платежі за таке користування, в свою чергу, позивачем орендна плата приймалася та у подальшому продовження дії договору на новий тримісячний строк підтверджено.

77. Водночас, колегією суддів встановлено, що листом від 20.03.2018 за вих. № НЗР-5/277, позивач повідомив відповідача про те, що відповідно до ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строк дії договору закінчується 31.03.2018; позивач вважає договір таким, що припиняє свою дію (є розірваним) з 01.04.2018; відповідно до п.п.10.9, 10.10 договору позивач вимагав повернення нерухомого майна за підписаним актом приймання-передачі. Зазначений лист було відправлено на адресу відповідача (поштове повідомлення про відправку від 21.03.2018) та отримано ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" 23.03.2018 року (поштове повідомлення про вручення; відстеження поштового відправлення на веб-сайті Укрпошти (а.с.27-28 зворотний бік, 1).

78. Частина 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачає, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

79. Тобто, для продовження дії договору оренди на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування орендованим майном; відсутнє письмове повідомлення однієї зі сторін договору, у встановлений строк, про припинення або зміну умов договору.

80. Норма ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не встановлює форму заяви про припинення договору оренди. Така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вимога обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та її направлення у межах строку, встановленого законом.

81. Отже, сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №906/742/18, від 22.10.2019 у справі № 910/3705/19, від 31.10.2019 у справі № 905/2018/18.

82. Враховуючи направлення позивачем 20.03.2018 (в межах строку дії договору №1570) відповідачу на підставі частини 2 статті 17 "Про оренду державного та комунального майна" заяви про припинення дії договору оренди, суд дійшов висновку що договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1570 від 30.09.2014, припинив свою дію 31.03.2018 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

83. Водночас, колегія суддів відзначає, що листи від 20.03.2018 за №НЗР-5/277, від 23.03.2018 за №ДН-4/01-4/456, від 10.07.2018 за №ДН-4-01-4/108, направлені відповідачу балансоутримувачем орендованого майна про повернення нерухомого майна з оренди також є підтвердженням факту відсутності наміру з боку орендодавця продовжувати договір оренди нерухомого майна № 1570 від 30.09.2014 після закінчення його дії.

84. Крім того, у листах від 23.03.2018 за №ДН-4/01-4/456, від 10.07.2018 за №ДН-4-01-4/108 також вказано, що причиною розірвання договору є необхідність використання орендованого майна для потреб залізниці.

85. Відповідно до приписів п. 1 ч.2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містить частина 2 статті 291 ГК України.

86. Частиною 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

87. Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

88. Аналогічна норма узгоджена сторонами у п.10.9 договору №1570, відповідно до якого, у разі припинення або розірвання договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю за участю балансоутримувача.

89. Майно вважається поверненим орендодавцю та балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання при поверненні майна покладається на орендаря.

90. Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем балансоутримувачу за актом приймання-передачі орендованого за договором оренди майна в порядку пунктів 10.9, 10.10 договору №1570.

91. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов`язання повернення орендованого нерухомого майна, а саме: майданчика площею 3,2кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, Ємільчинський район, смт.Яблунець, станція Яблунець, у смузі полоси відводу залізниці у відповідності до п.10.7-10.10 договору оренди від 30.09.2014 №1570 обґрунтованими, заявленими у відповідності з діючим законодавством та такими, що підлягають задоволенню.

92. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 1328,80 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном, посилаючись на п. 10.11 договору оренди та ч. 2 ст. 785 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

93. Згідно з ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

94. Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом повернення об`єкту договору оренди, тобто з моментом підписання акту приймання-передачі. У разі не виконання обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК України, цивільним законодавством передбачена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди.

95. Таким чином, право на стягнення неустойки, встановленої нормою ч. 2 ст. 785 ЦК України, пов`язується з простроченням орендарем виконання зобов`язання з повернення орендованого приміщення за актом приймання-передачі.

96. Отже, враховуючи неповернення відповідачем орендованого майна за актом приймання-передачі, позивач обґрунтовано нарахував відповідачу неустойку, встановлену нормою ч. 2 ст. 785 ЦК України .

97. В матеріалах справи міститься розрахунок неустойки позивача, відповідно до якого позивачем було нараховано неустойку за користування майном у період з 01.04.2018 по 31.07.2018 в розмірі 1328,80 грн. (а.с.8 т.1)

98. Враховуючи наведене, перевіривши розрахунок позивача та враховуючи, що позивачем нараховано неустойку з моменту закінчення строку дії договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача неустойки у розмірі 1328,80 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

99. Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

100. Суд також вважає за необхідне послатися на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010р. у якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

101. У відповідності до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

102. Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

103. Частинами 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

104. Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

105. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 25.11.2019 у справі №906/745/18 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

106. З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 25.11.2019 у справі №906/745/18 без змін.

2. Справу №906/745/18 повернути Господарському суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "23" січня 2020 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.