ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року м. Черкаси справа № 925/948/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.М., за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Сучило А.О. - адвокат за довіреністю;

від третіх осіб: Мацібора О.М., Юрьєв М.П., ПрАТ "ПЗУ Україна": не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом приватного підприємства "Алма Транс" (м. Київ) до приватного підприємства "Ньютон Транс" (м. Черкаси) про стягнення 289 930,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача збитків, завданих пошкодженням автомобіля з причепом в наслідок ДТП в загальній сумі 289 930,31 грн. з яких: 280 130,34 грн. внаслідок пошкодження транспортних засобів і непокритих страховим відшкодуванням, 5 000,00 грн. витрат пов`язаних із складанням звітів щодо вартості загального збитку, 4 800,00 грн. витрат пов`язаних з евакуюванням пошкодженого автомобіля.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, явка в судове засідання визнавалася не обов`язковою. Позов підтримує та просить суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує повністю через його безпідставність та необґрунтованість, про що надав суду відзив на позов (а.с. 118-122).

Треті особи в судове засідання жодного разу не з`явилися, явка обов`язковою не визнавалась, що не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними у справі документами.

У судовому засіданні 10.01.2020 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У відповідності до ст.ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що у позові слід відмовити повністю, виходячи з такого:

Як вбачається із матеріалів справи, 01 липня 2017 року об 11 год. 20 хв. біля будинку № 7 по вул. Дорожній в с. Зайчівське Вітовського району Миколаївської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля DAF FT 95 XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 в сцепці з напівпричепом Schmitz реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобілем Volvo FH реєстраційний номер НОМЕР_3 в сцепці з напівпричепом Schwarzmuller SPA реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Позивач доводить, що внаслідок ДТП, автомобіль DAF FT 95 XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_1 та був в користуванні ПП "Алма Транс" на підставі договору оренди від 04.05.2017 (а.с. 106-107 том 1) в сцепці з напівпричепом Schmitz реєстраційний номер НОМЕР_2 (напівпричіп належить ПП "Алма Транс"), отримав механічні пошкодження.

Страхувальником вказаних транспортних засобів є позивач - ПП "Алма Транс" (а.с. 161, 162 том 1).

Згідно звітів № 07-08/17 від 10.08.2017 (а.с. 28 том 1) та № 09-08/17 від 10.08.2017 (а.с. 61 том 1) про визначення вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту складає:

- вантажного автомобіля DAF FT 95 XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 37 том 1) - 327 454,26 грн. та дорівнює ринковій вартості автомобіля в зв`язку з недоцільністю відновлюваного ремонту;

- напівпричепу Schmitz реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 70 том 1) - 239 376,77 грн.

Згідно страхового акту СК UNIQA № 00230357 від 09.10.2017, складеного на підставі звіту експерта, вартість відновлювального ремонту (матеріального збитку з урахуванням зносу) внаслідок пошкодження автомобіля DAF FT 95 XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 у ДТП становить 329 330,00 грн. (а.с. 92 том 1). При цьому сума страхового відшкодування становить 100 000,00 грн.

Згідно страхового акту СК UNIQA № 00230358 від 13.12.2017 вартість матеріального збитку завданого внаслідок пошкодження напівпричепу Schmitz реєстраційний номер НОМЕР_2 в ДТП становить 143 434,06 грн., а сума страхового відшкодування при цьому становить 92 633,72 грн. (а.с. 93 том 1).

Відповідно до Актів, страхове відшкодування виплачується Страхувальнику ПП "Алма Транс" (позивач). Загальний збиток, завданий пошкодженням транспортних засобів (автомобіль та напівпричіп) складає 472 764,06 грн.

Позивач у претензії до відповідача (а.с. 94 том 1) вказує, що страховою компанією ДТП визнано страховими випадками та згідно страхових актів відшкодовано Страхувальнику-позивачу в межах лімітів відповідальності збитки в загальній сумі 192 633,72 грн. Невідшкодовані збитки ПП "Алма Транс" на суму 280 130,34 грн., які завдані внаслідок ДТП за участю автомобіля відповідача, підлягають відшкодуванню відповідачем.

У позові позивач також зазначив, що його додатковими збитками також є витрати на складання двох звітів щодо вартості завданого збитку автомобілю та напівпричепу - в сумі 5 000,00 грн. (а.с. 102-105 том 1), а також вартість транспортування автомобіля після ДТП - на суму 4 800,00 грн. (а.с. 99-101 том 1), які також просить стягнути з відповідача.

У відповіді на претензію № 188 від 22.07.2018 (а.с. 96 том 1) відповідач повідомив про неможливість її розгляду, зокрема, в зв`язку з:

- відсутністю документів, підтверджуючих факт скоєння ДТП та вину в ній водія ПСП "Ньютон-Транс";

- відсутність доказів на підтвердження права власності за позивачем на зазначений автомобіль та напівпричіп, що брали участь в ДТП та не встановлення особи водія, який керував транспортними засобами, та на підставі яких документів;

- відсутність доказів фактичної сплати страхового відшкодування потерпілому;

Спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано.

Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.11.2017 у справі № 711/9339/17 (а.с. 27 том 1) адміністративну справу про притягнення ОСОБА_2 (водій відповідача) до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП провадженням закрито у зв`язку із закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП. В постанові вказано, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення вказаний водій не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого заснув за кермом, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем DAF FT 95 XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив правила дорожнього руху.

Позивач доводить, що вину водія відповідача було підтверджено матеріалами кримінального провадження та провадження по справі про адміністративне правопорушення, хоча й відсутнє судове рішення яким би було визнано вину та притягнуто водія до відповідальності.

Відповідно до довідки № 921451 (а.с. 24-25 том 1) про дорожньо-транспортну пригоду зазначено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди 01.07.2017 року відбулося лобове зіткнення автомобілів сторін і сідельний тягач DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження передньої центральної частини, а щодо напівпричепа Schmitz SКО 24L, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вказано, що механічні ушкодження відсутні.

Проте відповідно до вказаних звітів про визначення вартості матеріального збитку від 10.08.2017, які позивачем надано у справу, і вантажний автомобіль DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 і напівпричіп до нього Schmitz реєстраційний номер НОМЕР_2 мають ушкодження і вартість матеріального збитку завданого ДТП становить 239 376,77 грн. по напівпричепу та 327 454,26 грн. по автомобілю.

Відповідач заперечив проти задоволення позову та вказав, зокрема, на неналежність позивача щодо пред`явлення даного позову в частині відшкодування за пошкодження автомобіля і відсутність належних і допустимих доказів отримання пошкоджень напівпричепом в ДТП. З приводу даних заперечень судом було встановлено наступне:

Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом цієї норми шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від вини.

Згідно положень ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідач не заперечує, що автомобіль Volvo FH реєстраційний номер НОМЕР_3 (водій ОСОБА_2 ) належить відповідачу і ним було скоєно ДТП. Відповідач не заперечує, що він є належним відповідачем у даній справі за таких обставин.

Відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки слід розуміти юридичну або фізичну особу, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору оренди від 04.05.2017 (а.с. 106-107 том 1) гр. ОСОБА_1 передав у користування ПП "Алма Транс", зокрема, автомобіль марки DAF, модель FT 95 XF 480, тип - вантажний сідловий тягач, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 строком на один рік з 04.05.2017 по 04.05.2018.

Отже ДТП сталося (01.07.2017) в період чинності договору оренди.

Відповідно до п. 11 Договору Орендар взяв на себе, зокрема, витрати, пов`язані з укладенням договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності, договорів страхування від нещасних випадків та договорів повного КАСКО, із зберіганням і експлуатацією, поточним та капітальним ремонтом, техобслуговуванням, техоглядом, заправкою паливом та паливно-мастильними матеріалами орендованих транспортних засобів, заміною шин та акумуляторів, в тому числі зі сплатою податків та інших платежів відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортних засобів, якщо не доведено, що це сталося не з його вини.

Відповідно до п. 12 Договору Орендодавець зобов`язався передати транспортні засоби у встановлений цим договором строк у стані, який би повністю відповідав технічним вимогам і дав змогу безперешкодно володіти і користуватися ними, а Орендар у свою чергу зобов`язався повернути автомобілі Орендодавцю не пізніше 2-х днів після закінчення строку дії Договору шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі транспортних засобів.

Орендодавець має право у разі погіршення стану транспортних засобів по закінченню строку цього договору вимагати від Орендаря приведення транспортних засобів в належний стан або грошову компенсацію (п.12).

На неодноразові вимоги суду та адвокатські запити представника відповідача позивач не надав суду доказів, що автомобіль ним було повернуто з оренди на користь його власника ОСОБА_1 після закінчення строку дії договору та в якому стані було повернуто автомобіль.

Також нічого не відомо про те, чи було пред`явлено ОСОБА_1 до позивача майнові вимоги про відшкодування вартості пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, чи про приведення його в належний стан.

Крім того, в справі відсутня інформація про те, чи застрахував пошкоджений автомобіль його власник ОСОБА_1 як вимагається ч. 1 ст. 802 ЦК України і чи отримав страхове відшкодування.

У відповідності до положень ст. 803 ЦК України наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

Отже позивач не відповідає перед власником автомобіля ОСОБА_1 за пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, яке сталося з вини водія відповідача.

За загальним правилом враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Однак суд враховує, що в даному випадку згідно положень ст. 803 ЦК України позивач не повинен відшкодовувати ніякі збитки власнику автомобіля за наслідками пошкодження автомобіля в ДТП, яке сталося не з вини позивача. Договір оренди на час пред`явлення позову для позивача вже припинився, автомобіль ним повинен бути повернутий власнику; власник автомобіля не пред`являє до позивача ніяких майнових вимог про відшкодування вартості його пошкодження.

Позивач не надав доказів, що в період дії договору оренди та після ДТП він проводив ремонтні роботи по відновленню орендованого автомобіля і причепа, поніс на це витрати і має право в такому випадку стягнути спірні кошти з відповідача на свою користь.

Тому і витрати позивача (5000,00 грн.) на оплату виготовлення двох звітів про оцінку вартості матеріального збитку (а.с. 105 том 1) до стягнення з відповідача не підлягають.

Крім того, зі звіту про визначення вартості матеріального збитку (а.с. 30 том 1) вбачається, що огляд автомобіля проведено лише 27 липня 2017 року, в той час як ДТП сталося 01 липня 2017. Де в цей час перебував автомобіль та чи не отримав він додаткових пошкоджень після ДТП, суду доказів не подано.

Також суд погоджується із запереченнями відповідача про те, що позивач не довів, що 4800,00 грн. витрат позивача на транспортування автомобіля пов`язані із постраждалим автомобілем марки DAF модель FT 95 XF 480, тип - вантажний сідловий тягач, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Про такі реквізити автомобіля нічого не вказано у первинних документах, які позивач подав у справу на доказ правомірності стягнення 4800,00 грн. (а.с. 99-101 том 1).

Крім того, щодо вимог стосовно напівпричепа, відповідач слушно посилається на такі обставини:

З матеріалів справи вбачається, що напівпричіп Schmitz реєстраційний номер НОМЕР_2 є власністю позивача і використовувався разом із вантажним автомобілем на момент скоєння ДТП. Дана обставина сторонами не оспорюється.

При цьому у довідці про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 24 том 1) прямо вказано, що у напівпричепа за результатами ДТП механічні ушкодження відсутні.

Огляд напівпричепа для складення звіту про визначення вартості матеріального збитку також проведено 27.07.2017 - а.с. 63 том 1 (ДТП сталося 01.07.2017) і також не відомо де перебував причіп до 27.07.2017 і як він експлуатувався для усунення всіх сумнівів, що його ушкодження не з`явилися вже після дати ДТП.

Позивач не надав доказів проведення ним ремонту напівпричепа Schmitz та коли і де його було проведено.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що постраждалі автомобіль та напівпричіп Приватного підприємства "Алма Транс" були застраховані в ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА".

Як вбачається зі Страхового акту № 00230358 (а.с. 93 том 1) ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" визначила суму страхового відшкодування за пошкодження напівпричепу в сумі 92 633,72 грн., хоча вартість відновлювального ремонту в цьому з акті вказана в сумі 143 434,06 грн., а страхова сума становить 100 000,00 грн.

Позивач не пояснив суду та відповідачу на його звернення, чому ним не було вирішено питання із страховою компанією про доплату йому відшкодування до розміру 100 000,00 грн. у такому випадку.

Відповіді на ці питання, які ставлять під сумнів доведеність позовних вимог, позивачем суду не надано.

Суд не приймає до розгляду надані позивачем на стадії розгляду справи по суті докази у вигляді матеріалів провадження по справі № 711/9339/17 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності (а.с. 6-18 том 2), виходячи з такого:

У відповідності до ч. 2, 8 ст. 80 ГПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Вказані документи позивач отримав із Придніпровського районного суду м. Черкаси за адвокатським запитом в ході розгляду справи господарським судом. Отже у позивача не було об`єктивних перешкод в отриманні цих документів і до часу звернення до суду.

На думку суду, висловлені заперечення відповідачем щодо недоведеності позивачем вини водія відповідача у ДТП, відсутність матеріалів ДТП, невідповідність даних про пошкодження ТЗ після ДТП є обставинами, які підлягають доказуванню, а тому всі докази про ці обставини у їх повному обсязі повинні бути подані позивачем разом із позовною заявою, а не подаватися суду частинами в залежності від наявності чи відсутності відповдіних заперечень проти позову у відповідача.

За таких обставин суд вважає, що позивач не довів свою належність як позивача стосовно стягнення на свою користь вартості пошкодження колишнього орендованого автомобіля за результатами ДТП (з витратами на транспортування автомобіля та виготовлення звіту про оцінку), а також не надав належних і допустимих доказів щодо правомірності решти своїх вимог щодо стягнення вартості пошкодження напівпричепу до автомобіля.

Чинним ГПК України не передбачено можливість заміни неналежного позивача.

На підставі викладеного у позові слід відмовити повністю.

При відмові в позові судові витрати на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 20 січня 2020

Суддя Н.М. Спаських