УХВАЛА

м. Київ

24.01.2020Справа № 910/939/20
Суддя Сташків Р.Б., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПрімІнвест» про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» (далі - Позивач, Заявник) звернувся до Господарського суду міста Києва з даною заявою про забезпечення позову до його подання, у якій просить суд:

- заборонити організаторам (операторам, електронним майданчикам), відкритих торгів (аукціонів, голландського аукціону), адміністраторам електронної торгової системи ProZorro.Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ» (ідентифікаційний код 42068925), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам (за виключенням обмежень встановлених ч. 7 ст. 137 ГПК України) вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та/або проведення електронних торгів (аукціону) щодо продажу права вимоги (майнових прав) за кредитним договором №448 від 13 червня 2008 року (зі змінами та доповненнями), укладеним між Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» та договорами, що були укладені на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №448 від 13 червня 2008 року (зі змінами та доповненнями), які є у складі лоту №GL3N015738;

- заборонити організаторам (операторам, електронним майданчикам), відкритих торгів (аукціонів, голландського аукціону), адміністраторам електронної торгової системи ProZorro.Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ» (ідентифікаційний код 42068925), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, в тому числі переможцю (відкритих торгів) електронного аукціону (за виключенням обмежень встановлених ч. 7 ст. 137 ГПК України), здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів відкритих торгів (електронного аукціону) з продажу права вимоги (майнових прав) за Кредитним договором №448 від 13 червня 2008 року (зі змінами та доповненнями), укладеним між Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» та договорами, що були укладені на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №448 від 13 червня 2008 року (зі змінами та доповненнями), які є у складі лоту №GL3N015738, в тому числі: укладати і підписувати будь-які протоколи відкритих торгів (електронних аукціонів), договори (в тому числі, договори купівлі-продажу, договори відступлення права вимоги, тощо), проводити розрахунки (сплачувати платежі, приймати платежі) на підставі протоколів відкритих торгів (електронних аукціонів).

Позивач зазначає, що з листа №13/02л, отриманого отриманням 14.01.2020, він дізнався про запланований на 30.01.2020 продаж на відкритих торгах (аукціоні) прав вимоги за договором кредитної лінії №448 від 13.06.2008, що був укладений між ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та ЗАТ «Молодіжний житловий комплекс «ОБОЛОНЬ», правонаступником якого є Позивач.

Враховуючи зміст повідомлення, Позивач вважає, що дійсно існує велика ймовірність продажу прав вимоги на аукціоні в указану дату, та оскільки Позивач з продажем не погоджується, то планує звертатись до суду з позовною заявою про:

- скасування рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 970 від 27.12.2019 про затвердження умов продажу активів в частині продажу права вимоги за кредитним договором №448 від 13 червня 2008 року (зі змінами, та доповненнями);

- зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зняти з продажу на відкритих торгах (аукціоні) права вимоги за кредитним договором №448 від 13 червня 2008 року (зі змінами та доповненнями), укладеним між Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» та договорами, що були укладені на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №448 від 13 червня 2008 року (зі змінами та доповненнями), які є у складі лоту №GL3N015738;

- заборонити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснювати продаж прав вимоги за кредитним договором №448 від 13 червня 2008 року (зі змінами та доповненнями), укладеним між Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» та договорами, що були укладені на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №448 від 13 червня 2008 року (зі змінами та доповненнями).

На переконання Позивача, при невжитті заявлених ним заходів, можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду, тому що тоді Позивача буде позбавлено ефективного способу поновлення порушених прав, за захистом якого він звернувся. Крім того, потенційний покупець вищевказаних прав вимоги ризикує втратити інвестовані в майнові права кошти, а також понести додаткові витрати та бути втягнутим у судові спори, тому на думку Позивача задоволення судом заяви про забезпечення позову надасть можливість забезпечити майнові права Позивача та потенційного покупця.

Заява відповідає вимогам до змісту і форми заяви, встановленим ст. 139 ГПК України.

За загальним правилом, встановленим 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З обґрунтувань заяви і доданих до неї документів судом не встановлено необхідності виклику особи, що подала заяву, та суд не вбачає підстав для призначення її розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, та розглядає без їх виклику.

Так, підставою подання заяви про забезпечення позову стало вчинення дій банком щодо продажу спірного майна (прав вимоги) на аукціоні.

Згідно зі статтею 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до частини 7 статті 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у справах, відповідачем у яких є неплатоспроможний банк або Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом: накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; заборони відповідачу, його посадовим особам вчиняти певні дії.

Так, Правлінням Національного банку України прийнято рішення від 22 червня 2017 року №394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк». На підставі нього виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) прийнято рішення від 23 червня 2017 року №2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

У подальшому, на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення від 16 травня 2019 року № 1207 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ДІАМАНТБАНК» строком на один рік, з 24 червня 2019 року до 23 червня 2020 року включно.

Отже, ліквідація ПАТ «ДІАМАНТБАНК» ще досі не закінчена, що також вбачається з відомостей, розміщених на офіційній сторінці ФГВФО (http://fg.gov.ua/not-paying/liquidation/203-pat-diamantbank).

За змістом статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку

Пунктом 14 частини 5 статті 12 указаного Закону, до повноважень виконавчої дирекції Фонду у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку входить визначення порядку та способів реалізації майна банку, що ліквідується.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті згаданого вище Закону, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку.

Суд зазначає, що хоча у прохальній частині заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій формально і вказано «… за виключенням обмежень встановлених ч. 7 ст. 137 ГПК України…», проте фактично встановлення заборони вчиняти будь-які дії, направлені на проведення відкритих торгів (електронних аукціонів, голландських аукціонів), а також оформлення їх результатів, щодо продажу спірного майна (прав вимоги) фактично призводить до заборони виконання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб його повноважень щодо реалізації майна ПАТ «ДІАМАНТБАНК», який ліквідується.

Суд приймає до уваги, що хоча заявлені Позивачем заходи забезпечення позову і не пов`язані із застосуванням обмежень чи обтяжень до майна ПАТ «ДІАМАНТБАНК», як банківської установи, проте сама процедура реалізації спірного майна (прав вимоги) є складовою процедури ліквідації неплатоспроможного ПАТ «ДІАМАНТБАНК», а тому таке забезпечення позову опосередковано вплине на здійснення повноважень Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для заборони вчиняти дії з продажу спірного майна (прав вимоги) та заборони подальшого оформлення такого продажу, оскільки за змістом положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ГПК України встановлена заборона накладення обмежень на майно банку, який ліквідується. При цьому, заборона проводити відкриті торги щодо продажу спірного майна (прав вимоги) за своєю суттю є накладенням обмеження щодо такого майна, яка позбавляє можливості Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проводити процедуру ліквідації ПАТ «ДІАМАНТБАНК».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №910/16477/18, від 20.08.2019 у справі №910/16152/18 та від 15.11.2019 у справі №904/2108/19.

З огляду на наведене вище, оскільки правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову суд на даний час не вбачає, тому у задоволенні заяви відмовляє.

У зв`язку з відмовою у задоволенні заяви, сплачена сума судового збору за її подання відноситься на заявника та йому не відшкодовується.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Р.Б. Сташків