ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року Справа № 918/124/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Котюбіна А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Конопліцький І.В.

від відповідача: Педич Д.П.

від органу ДВС: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 07.11.2019 року (повний текст складено 12.11.2019) у справі № 918/124/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради

про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат і трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в розмірі 796 679 грн. 09 коп.

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2019 року Комунальне підприємство "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради звернулося зі скаргою до господарського суду Рівненської області на дії виконавців органу державної виконавчої служби, відповідно до якої скаржник просить суд: причини пропуску процесуальних строків на оскарження дій виконавців ДВС визнати поважними; поновити пропущені процесуальні строки на оскарження дій виконавців ДВС та постановити ухвалу про поновлення процесуального строку; визнати недійсною постанову Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області про арешт коштів боржника від 06.09.2019, ВП №59275966 в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку в АТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1, в межах сум грошових коштів необхідних для виплати заробітної плати.

Скарга обґрунтована тим, що кошти, щодо яких винесено постанову про накладення арешту, використовуються боржником, зокрема для виплати заробітної плати. У свою чергу, накладення арешту призводить до порушення конституційних прав працівників боржника.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 07.11.2019 року у справі № 918/124/19 задоволено скаргу Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради на постанову про арешт коштів боржника від 06.09.2019. Визнано недійсною постанову Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області про арешт коштів боржника від 06.09.2019, ВП №59275966 в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку в АТ "Ощадбанк" № UA НОМЕР_1, в межах сум грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Рівненської області від 07.11.19 у справі №918/124/19 та винести постанову, якою відмовити Комунальному підприємству Дубнокомуненергія у задоволенні скарги від 07.10.19 №513.

В обґрунтування скарги зазначає, що враховуючи позицію Верховного суду викладену у справах 916/1572/19, № 916/73/19, норму ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" дії державного виконавця щодо накладення арешту на поточний рахунок № НОМЕР_1 є правомірними, а ухвала суду першої інстанції від 07.11.2019 №918/124/19 підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задоволити.

Відповідач Комунальне підприємство "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради у письмових поясненнях на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечує. Зазначає, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Отже, держава гарантувала та захистила законом право фізичної особи на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Приходить до висновку, що накладення арешту на грошові кошти, за рахунок яких здійснюється виплата заробітної плати, є неправомірним. Просить Відповідач Комунальне підприємство "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради у письмових поясненнях на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечує. Зазначає, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Отже, держава гарантувала та захистила законом право фізичної особи на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Приходить до висновку, що накладення арешту на грошові кошти, за рахунок яких здійснюється виплата заробітної плати, є неправомірним. Просить долучити своє пояснення до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник відповідача надав свої пояснення по справі.

За умовами ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Рівненської області від 04.04.2019 у справі №918/124/19 задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат і трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в розмірі 796 679 грн. 09 коп. Присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 584 734 грн. 39 коп. основного боргу, 85 219 грн. 34 коп. пені, 25 100 грн. 50 коп. 3% річних, 101 624 грн. 86 коп. інфляційних втрат та 11 950 грн. 19 коп. судового збору.

03.05.2019 на виконання згаданого рішення судом видано наказ.

22 жовтня 2019 року Комунальне підприємство "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради звернулося зі скаргою до господарського суду Рівненської області на дії виконавців органу державної виконавчої служби, відповідно до якої скаржник просив суд: визнати поважними причини пропуску процесуальних строків на оскарження дій виконавців ДВС; поновити пропущені процесуальні строки на оскарження дій виконавців ДВС та постановити ухвалу про поновлення процесуального строку; визнати не дійсною постанову Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області про арешт коштів боржника від 06.09.2019, ВП №59275966 в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку в АТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1, в межах сум грошових коштів необхідних для виплати заробітної плати.

Скарга обґрунтована тим, що кошти, щодо яких винесено постанову про накладення арешту, використовуються боржником, зокрема для виплати заробітної плати. У свою чергу, накладення арешту призводить до порушення конституційних прав працівників боржника.

Місцевий господарський суд за результатами розгляду вищезазначеної скарги прийшов до висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що оскільки оскаржуваною постановою було накладено арешт на поточний рахунок КП "Дубнокомуненергія" в АТ "Ощадбанк" № UА НОМЕР_1, який використовується боржником, у тому числі для виплати заробітної плати, то це призвело до того, що кошти не зможуть зараховуватись на зарплатний рахунок і що це унеможливить виплату заробітної плати працівникам підприємства. Відтак, накладення арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці. Враховуючи викладене, накладення арешту на грошові кошти, за рахунок яких здійснюється виплата заробітної плати, є неправомірним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що спірним у даній справі є питання про наявність або відсутність правових підстав для накладення виконавчою службою арешту на кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку, необхідному та призначеному для оплати праці та здійснення пов`язаних відрахувань, та, відповідно, щодо наявності або відсутності підстав для задоволення скарги відповідача на дії Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області.

Комунальне підприємство "Дубнокомуненергія" у своїй скарзі просить суд визнати недійсною постанову Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області про арешт коштів боржника від 06.09.2019, ВП №59275966 в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку в АТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1, в межах сум грошових коштів необхідних для виплати заробітної плати.

В обґрунтування зазначеної скарги боржник зазначає, що кошти, щодо яких винесено постанову про накладення арешту, використовуються боржником, зокрема для виплати заробітної плати. У свою чергу, накладення арешту призводить до порушення конституційних прав працівників боржника. Отже, відповідач просить суд зняти арешт з його поточного рахунку.

Колегія суддів звертає увагу, що із вищезазначеної скарги не вбачається, яка саме сума боржнику необхідна для виплати заробітної плати працівникам. Тобто вимога скаржника є неконкретизованою. Також, скаржником жодним чином не підтверджено тієї обставини, що арештований рахунок використовувався виключно з метою оплати праці та здійснення пов`язаних відрахувань.

В наявній в матеріалах справи довідці №82 від 25.09.2019 видною АТ "Державний ощадний банк України" зазначені рахунки Боржника, які відкриті в цьому банку і їх призначення.

З вищезазначеної довідки вбачається, що рахунок НОМЕР_1 є поточним рахунком і не є рахунком із спеціальним режимом використання і не використовується для виплати заробітної плати.

При цьому місцевим судом зазначено наступне:

- відповідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

- приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01.07.1949, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в ст.ст. 3, 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях ст. 97 Кодексу законів про працю, ст.ст. 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

- у відповідності до ч. 1, 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Колегія суддів, не має сумніву у справедливості вказаних висновків суду попередньої інстанції однак, вважає за необхідне зазначити, що для правильного вирішення спору слід виходити з фактичних обставин, якими обґрунтовується кожна конкретна вимога.

Разом з цим, ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначає виконавче провадження як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Системний аналіз вказаних норм встановлюють порядок і певні обмеження, що застосовуються під час виконання судових рішень в примусовому порядку.

Отже, як неодноразово зазначено Верховним Судом під час розгляду аналогічних спорів, виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці. Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Між тим доведення вказаних обставин в силу приписів ст. 74 ГПК України покладено на особу, яка з відповідними вимогами звернулась. При цьому, згідно з ч. 4 вказаної статті, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, у зв`язку з тим, що боржником не надано жодного обґрунтування щодо суми грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, а також не підтвердження тієї обставини, що арештований рахунок використовувався виключно з метою оплати праці та здійснення пов`язаних відрахувань, наявності інших рахунків, які використовуються з метою забезпечення господарської діяльності підприємства, або інших обставин, які підтверджують неможливість використання арештованого рахунку для ведення господарської діяльності, можуть свідчити про зловживання боржником своїми правами та про безпідставне звільнення від обв`язку виконання судового рішення, що є неприпустимим. Тому наведені скаржником доводи не є достатніми для задоволення його вимог.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов передчасного висновку, визнавши недійсною постанову Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області про арешт коштів боржника від 06.09.2019, ВП №59275966 в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку в АТ "Ощадбанк" № UA НОМЕР_1, в межах сум грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати .

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Беручи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду скасуванню з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради на постанову Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області про арешт коштів боржника від 06.09.2019 у виконавчому провадженні ВП № 59275966.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд проводить новий розподіл судових витрат у відповідності до ст. 129 ГПК України, згідно якого судові витрати позивача в першій інстанції залишаються за ним та витрати апелянта за розгляд скарги (судовий збір) покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволити.

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 07 листопада 2019 року у справі №918/124/19 скасувати. Прийняти нове рішення. Відмовити в задоволенні скарги Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради на постанову Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області про арешт коштів боржника від 06.09.2019 у виконавчому провадженні ВП № 59275966.

Стягнути з Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Рівненської області на виконання постанови видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/124/19 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "24" січня 2020 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.