ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід

"28" січня 2020 р. Справа № 918/545/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі судді: Олексюк Г.Є.

розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Крейбух О.Г. у справі № 918/545/19

при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.10.2019 р. у даній справі

за позовом малого приватного підприємства "Моріон"

до ОСОБА_1

про стягнення неустойки в сумі 60 560, 60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 24 жовтня 2019 року у справі № 918/545/19, позов малого приватного підприємства "Моріон" до ОСОБА_1 задоволено повністю; стягнуто з відповідача на користь позивача 60 560, 60 грн. неустойки за прострочення повернення торгівельних місць та 1 921 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.01.2020 р. скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження у справі; зупинено дію рішення; роз`яснено сторонам, що відповідно до ч.13 ст.8, ч.10 ст.270 ГПК України розгляд даної апеляційної скарги відбудеться без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 р. в задоволенні заяв ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи відмовлено.

24.01.2020 р. на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Крейбух О.Г. у даній справі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2020 р. заяву ОСОБА_1 про відвід судді Крейбух О.Г. призначено до розгляду в судовому засіданні без виклику сторін на 24.01.2020 р. об 16:30 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2020 р. визнано заяву про відвід судді Крейбух О.Г. необґрунтованою та зупинено апеляційне провадження у порядку ч. 3 ст. 39 ГПК України до вирішення питання про відвід судді.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2020 р. заяву відповідача про відвід судді Крейбух О.Г. передано на розгляд судді Північно-західного апеляційного господарського суду Олексюк Г.Є.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.ч.1-3, 7-8,11 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах "Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі "Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

У рішенні в справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Білуха проти України", пункт 52).

Обґрунтовуючи вимоги заяви про відвід, заявник посилається на те, що ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 р. відповідачу було відмовлено в задоволенні заяв про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. На думку заявника, зазначений процесуальний документ позбавляє апелянта права на судовий захист прав у суді.

Дослідивши та оцінивши доводи заяви про відвід суддів, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, незгода сторони з процесуальним рішенням судді не може бути підставою для відводу, що чітко передбачено ч. 4 ст. 35 ГПК України, а тому доводи заявника в обґрунтування підстав відводу про безпідставне відхилення заяв про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, судом визнаються безпідставними.

Окрім того, суд вказує, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 252 ГПК України, за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 5 ст. 12 ГПК України врегульовано, що малозначними справами, зокрема, є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч. 2 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 ст. 247 ГПК України, до яких дана справа не відноситься.

Частиною 3 ст. 247 ГПК України передбачено, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відтак, з огляду на викладене, апеляційним судом обґрунтовано не встановлено виняткових обставин, передбачених ч. 4 ст. 247 ГПК України для розгляду справи у загальному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи, викладені заявником у заяві про відвід, не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ`єктивність судді, безпосередньо та однозначно не вказують на її особисту небезсторонність чи упереджене ставлення до заявника або особисту прихильність до інших учасників справи.

З огляду на викладене, заява про відвід судді Крейбух О.Г. у даній справі не містить даних про наявність обставин упередженості або необ`єктивності судді під час розгляду даної справи, у зв`язку з чим суд відмовляє в її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 35, 39, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Крейбух О.Г. від участі у даній справі.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.