ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 справа № 914/1484/19 Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справиза позовом Приватного підприємства Ойл-Сервіс

до відповідача-1 Департаменту містобудування Львівської міської ради

до відповідача-2 Львівської міської ради

про зобов`язання внести зміни до договору оренди землі від 26.07.2012р.

за участю представників:

від позивача Космачов Д.Д.

від відповідача-1 Кузь І.І.

від відповідача-2 Кузь І.І.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Приватним підприємством Ойл-Сервіс до відповідача Департаменту містобудування Львівської міської ради про зобов`язання Департаменту містобудування Львівської міської ради внести зміни до договору оренди землі від 26.07.2012р. Зокрема, позивач у позовній заяві просить:

1) викласти пункт 5 договору оренди землі від 26.12.2012р. у наступній редакції: « 5. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить: 5636328,63 грн.»

2) викласти пункт 9 договору оренди землі від 26.12.2012р. у наступній редакції: « 9. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі, що становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка діє на момент здійснення оплати».

3) викласти пункт 13 договору оренди землі від 26.12.2012р. у наступній редакції: « 13. Розмір орендної плати переглядається уразі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни граничних розмірів орендної плати, визначених Податковим кодексом України, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок) не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки (земельних ділянок) державної та комунальної власності;

- в інших випадках, передбачених законом.

Розмір орендної плати за земельні ділянки державної та/або комунальної власності, які передані в оренду за результатами земельних торгів, не може переглядатися у бік зменшення».

Відповідно до поданої позивачем заяви (вх.№37881/19 від 13.09.2019р.) про уточнення позовних вимог позивач просить зобов`язати Львівську міську раду, Департамент містобудування Львівської міської ради внести зміни до договору оренди землі від 26.12.2012р. шляхом укладення додаткового договору, а саме:

1) викласти пункт 5 договору оренди землі від 26.12.2012р. у наступній редакції: « 5. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить: 5636328,63 грн.»

2) викласти пункт 9 договору оренди землі від 26.12.2012р. у наступній редакції: « 9. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі, що становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка діє на момент здійснення оплати».

3) викласти пункт 13 договору оренди землі від 26.12.2012р. у наступній редакції: « 13. Розмір орендної плати переглядається уразі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни граничних розмірів орендної плати, визначених Податковим кодексом України, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок) не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки (земельних ділянок) державної та комунальної власності;

- в інших випадках, передбачених законом.

Розмір орендної плати за земельні ділянки державної та/або комунальної власності, які передані в оренду за результатами земельних торгів, не може переглядатися у бік зменшення».

- «Умови додаткового договору про внесення змін до договору оренди землі від 26.12.2012р. застосовуються до правовідносин між ПП «Ойл-Сервіс» () та Львівською міською радою (), Департаментом містобудування Львівської міської ради () з 01.01.2017 року».

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання. Ухвалою суду від 03.09.2019р. залучено до участі у справі співвідповідача (відповідача-2) Львівську міську раду (79008, місто Львів, площа Ринок, 1, ідентифікаційний код 04055896).

Представник позивача в судовому засіданні 16.01.2020р. позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити повністю з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому засіданні 16.01.2020р. проти позову заперечив з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення учасників справи, суд встановив таке.

26.12.2012р. між Львівською міською радою (орендодавець) та Приватним підприємством «Ойл-Сервіс» (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець на підставі ухвал Львівської міської ради від 26.07.2012 року №1675 «Про затвердження Положення про підготовку, організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок у м.Львові», від 18.06.2009р. №2712 «Про затвердження нормативно грошової оцінки земель м. Львова» (зі змінами), від 16.12.2010р. №37 «Про порядок застосування відкоригованої нормативної грошової оцінки земель м.Львова», від 16.02.2012р. №1224 «Про нарахування та сплату до міського бюджету м.Львова на 2012 рік орендної плати за землю та земельного податку», від 22.03.2012р. №1372 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 16.02.2012р. №1224» та ухвали Львівської міської ради від 24.05.2012р. №1548 «Про продовження ПП «Ойл-Сервіс» терміну оренди земельних ділянок на вул.Ковельській, 108», надає а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у місті Львові на вулиці Ковельській, 108, для обслуговування складських виробничих будівель і споруд.

Пунктом 5 договору передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 9605265,57 грн.

Згідно з пунктом 9 договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 288157,97 грн. в рік, що становить три відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки

Пунктом 13 договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається відповідно до Закону України «Про оренду землі» та згідно з цим договором у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Відповідно до пункту 16 договору, цільове призначення земельної ділянки (категорія земельної ділянки згідно з ст.19 Земельного кодексу України): землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; категорія земельної ділянки за функціональним призначенням землі комерційного використання.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016р. №489, затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів (далі Порядок). Наказ застосовується з 01.01.2017р. (п.3 Наказу).

Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Порядку, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010р. №548 (далі КВЦПЗ), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 01.11.2010р. за №1011/181306 (додаток 1).

Як зазначає позивач, у додатку 1 до Порядку «Коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки (Кф)», відсутній підзаголовок «Категорія земель за функцією використання» та наявний підзаголовок «Код КВЦПЗ». Оскільки, КВЦПЗ не передбачає такого розділу (підрозділу) «землі комерційного використання», відповідно визначення «землі комерційного використання» немає у вказаному Порядку.

Як зазначає позивач, відповідно до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, що затверджений Наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006р. №18/15/21/11 (попередня редакція Порядку), для категорії земель за функцією використання «землі комерційного використання» використовувався коефіцієнт 2,5.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 07.06.2018р. №19-13-0.37-648/109-18, земельній ділянці у місті Львові по вул.Ковельська, 108 (кадастровий номер :08:007:0093) присвоєно код КВЦПЗ 11.02.

Згідно Додатку 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016р. №489, коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки (Кф) у Секції J зазначено «Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення», у розділі 11 «Землі промисловості» - 11.02 «Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості», якому відповідно до Порядку відповідає Кф 1,2.

Позивач стверджує, що при новому визначенні нормативної грошової оцінки земельних ділянок (за новим Порядком) така нормативна грошова оцінки земельних ділянок є істотно меншою.

Позивач у позовній заяві посилається на статтю 15 Закону України «Про оренду землі», в якій зазначено, що істотною умовою договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Ухвалою Львівської міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативної оцінки земель м.Львова» від 30.06.2016р. № 631, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м.Львова.

Відповідно до Витягу від 16.01.2019р. №243/169-19 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Ковельська, буд. 108:

- середня (базова) вартість 1 кв.м. земель міста станом на 01.01.2014р.: 423,10 грн.;

- коефіцієнт Км2: 1,03;

- коефіцієнт КФ: 1,2;

- коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки: 1.8972.

- нормативно грошова оцінка зазначеної вище земельної ділянки становить: 5636328,63 грн.

Отже, як зазначає позивач, орендна плата за земельну ділянку (кадастровий №:08:007:0093, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Ковельська, 108) повинна становити три відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

26.06.2019р. директору Департаменту містобудування Львівської міської ради була надіслана пропозиція про укладення договору про внесення змін до договору оренди землі від 26.12.2012р.

У вказаній пропозиції про укладення договору про внесення змін до договору оренди землі від 26.12.2012р. позивач просив наступне:

1) викласти пункт 5 договору оренди землі від 26.12.2012р. у наступній редакції: « 5. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить: 5636328,63 грн.»

2) викласти пункт 9 договору оренди землі від 26.12.2012р. у наступній редакції: « 9. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі, що становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка діє на момент здійснення оплати».

3) викласти пункт 13 договору оренди землі від 26.12.2012р. у наступній редакції: « 13. Розмір орендної плати переглядається уразі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни граничних розмірів орендної плати, визначених Податковим кодексом України, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок) не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки (земельних ділянок) державної та комунальної власності;

- в інших випадках, передбачених законом.

Розмір орендної плати за земельні ділянки державної та/або комунальної власності, які передані в оренду за результатами земельних торгів, не може переглядатися у бік зменшення».

Враховуючи наведене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить зобов`язати Львівську міську раду, Департамент містобудування Львівської міської ради внести зміни до договору оренди землі від 26.12.2012р. шляхом укладення додаткового договору, а саме:

1) викласти пункт 5 договору оренди землі від 26.12.2012р. у наступній редакції: « 5. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить: 5636328,63 грн.»

2) викласти пункт 9 договору оренди землі від 26.12.2012р. у наступній редакції: « 9. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі, що становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка діє на момент здійснення оплати».

3) викласти пункт 13 договору оренди землі від 26.12.2012р. у наступній редакції: « 13. Розмір орендної плати переглядається уразі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни граничних розмірів орендної плати, визначених Податковим кодексом України, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок) не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки (земельних ділянок) державної та комунальної власності;

- в інших випадках, передбачених законом.

Розмір орендної плати за земельні ділянки державної та/або комунальної власності, які передані в оренду за результатами земельних торгів, не може переглядатися у бік зменшення».

- «Умови додаткового договору про внесення змін до договору оренди землі від 26.12.2012р. застосовуються до правовідносин між ПП «Ойл-Сервіс» () та Львівською міською радою (), Департаментом містобудування Львівської міської ради () з 01.01.2017 року».

Відповідачі проти позову заперечили, подавши відзиви на позовну заяву, в яких зазначено таке.

Ухвалою Львівської міської ради від 25.05.2017р. №1995 «Про затвердження Порядку продажу земельних ділянок комунальної власності та нарахування орендної плати за землю у м.Львові» визначений порядок укладення договорів оренди земельних ділянок, порядок визначення розміру орендної плати за землю, зміна розміру орендної плати тощо.

Відповідно до п.6.3. Порядку, при наявності розбіжностей між відомостями в ухвалі міської ради про надання в оренду земельної ділянки та в інших документах, договір оренди землі не може бути укладений.

Згідно з пунктом 8.4. Порядку, при зміні цільового (функціонального) використання орендованої земельної ділянки управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради вносить зміни до чинного договору оренди землі на підставі відповідної ухвали міської ради.

Рішення про внесення змін до ухвали міської ради від 24.05.2012р. №1548 «Про продовження ПП «Ойл-Сервіс» терміну оренди земельних ділянок на вул.Ковельській, 108» в частині внесення змін до функціонального використання орендованої земельної ділянки Львівська міська рада не приймала.

Як зазначили відповідачі, враховуючи розбіжності, що містяться в представлених позивачем документах та ухвалі міської ради від 24.05.2012р. №1548 «Про продовження ПП «Ойл-Сервіс» терміну оренди земельних ділянок на вул. Ковельській, 108», зміни до договору оренди землі на вул.Ковельській, 108 в частині зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :08:007:0093 (згідно з представленим Витягом від 16.01.2019р. №243/169-19) можуть бути внесені лише у разі вилучення з ухвали міської ради від 24.05.2012 року № 1548 функції використання землі комерції.

Крім того, відповідач-2 зазначив, що оскільки необхідною умовою зміни цільового призначення земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу місцевого самоврядування зобов`язання судом внести певні зміни до рішення міської ради за відсутності відповідного волевиявлення органу є порушенням його виключної, передбаченої Конституцією України, компетенції на здійснення права власності від імені Українського народу та управління землями, яке підлягає захисту.

Тобто, як зазначив відповідач-2, суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема, про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі. Тобто суди не можуть підміняти інші органи влади та зобов`язувати уповноважений орган прийняти рішення визначеного судом змісту (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №712/10864/16-а).

Враховуючи наведене, відповідачі вважають, що у задоволенні позову слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників позивача та відповідачів, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1 статті 638 Цивільного кодексу України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначено у статтях 642-643 Цивільного кодексу України.

У частині 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зміст засади свободи договору викладено у статтях 6, 627 Цивільного кодексу України, згідно з якими свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, законодавець разом із тим у Цивільному кодексі України визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а у частині першій статті 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається із позовних вимог, позивач просить зобов`язати відповідачів внести зміни до договору оренди землі шляхом укладення додаткового договору.

Однак, серед способів захисту, передбачених у статті 16 Цивільного кодексу України, не зазначено такого способу захисту як зобов`язання особи до укладення договорів (додаткових договорів).

Разом із тим, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов`язків (статей 3, 6, 12-15, 20 Цивільного кодексу України, Господарського процесуального кодексу) можна дійти висновку, що у разі відмови в укладенні договору, таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України шляхом визнання договору (додаткового договору) укладеним на умовах, визначених стороною. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12.

Реалізуючи визначене у статті 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа наводить у позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Спосіб захисту повинен насамперед слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Суд погоджується з доводами позивача, що затвердження нової нормативної грошової оцінки землі є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Однак, якщо предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, суд повинен відмовити у позові. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 5 Господарського процесуального кодексу України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, суд може визначити у своєму рішення спосіб захисту який не суперечить закону у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права.

Однак, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, у разі відмови в укладенні договору (додаткового договору), таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України шляхом визнання договору (додаткового договору) укладеним на умовах, визначених стороною.

Враховуючи викладене, обраний позивачем предмет позову про зобов`язання відповідачів внести зміни у договір оренди землі шляхом укладення додаткового договору не відповідає встановленим законом способам захисту прав, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.10.2019р. у справі №916/1134/18.

Відповідно до ч.1 ст.5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку витрати по сплаті судового збору покласти на позивача, оскільки у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 5, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та у строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27.01.2020р.

Суддя Петрашко М.М.