РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.01.2020Справа № 903/496/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 , м. Луцьк

до Фонду державного майна України, м. Київ

про визнання частково недійсними наказів,

Представники:

від позивача: не з`явилися;

від відповідача: Ленько М.М.;

вільний слухач: ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 /позивач) звернулася до Господарського суду Волинської області з позовом до Фонду державного майна України (далі - ФДМУ/відповідач) про визнання наказів Фонду державного майна України №45 АТ від 30.06.1994 р. та №388 від 19.07.1998 р. з їх змінами, якими затверджений перелік основних засобів підприємства ВАТ "Деметра" в частині внесення до них приміщення А-2 контори за адресою: АДРЕСА_1, яка значиться в цьому списку під №20, інвентарним №1109, а таким чином житлове приміщення №3 розміром 31,9 кв.м., в якому проживає і зареєстрована ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 та допоміжні приміщення, які перебувають в спільному користуванні і необхідні для його обслуговування, а саме №1V розміром 1,3 кв.м., приміщення №5 площею 5,8 кв.м., приміщення №3 розміром 8,8 кв.м., приміщення №2 площею 7,1 кв.м. та приміщення №1 площею 16 кв.м., частково недійсними з часу їх затвердження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було допущено помилку під час приватизації майна та передачі його на баланс ВАТ «Деметра», яке на даний час є ліквідованим. Спірними наказами неправомірно включено в основні засоби виробництва ВАТ «Деметра» приміщення А-2 контори, яка фактично з 1986 року була переобладнана під гуртожиток для одиноких, в яке позивач була поселена згідно ордеру на безстроковий термін та житлову кімнату №3 розміром 31,9 кв.м., що потягло порушення прав та інтересів позивача, про що стало відомо лише у 2011 році, внаслідок чого Прокурор м. Луцька звернувся в інтересах громади до Господарського суду Волинської області з позовом про визнання недійсним змін до переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Деметра» та визнання права власності за Луцькою міською радою, проте відновлення порушених прав позивача не відбулось.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 08.07.2019 позовну заяву передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

09.08.2019 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Зважаючи на викладені в заяві обставини та долучені докази, суд дійшов висновку про усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.09.2019.

13.09.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

13.09.2019 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти заявлених позовних вимог виходячи з наступного. Питання законності передачі у власність спірного приміщення контори на баланс ВАТ «Деметра», вже було предметом спору у справі №5004/1741/11, що перебувала в провадженні Господарського суду Волинської області. Так, постановою Вищого господарського суду України від 19.06.2012 у справі №5004/1741/11, якою було залишено без змін постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 22.02.2012 та рішення Господарського суду Волинської області від 16.11.2011 вже встановлено, що внесення Фондом державного майна України приміщення контори до складу майна ВАТ «Деметра», яке в подальшому увійшло до процедури приватизації, є правомірним, оскільки спірне приміщення на момент проведення приватизації майна ВАТ «Деметра» не відносилось до житлового фонду.

13.09.2019 через відділ діловодства суду надійшла заява позивача про відкладення підготовчого засідання у справі.

16.09.2019 суд відклав підготовче судове засідання на 03.10.2019.

03.10.2019 через відділ діловодства суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує проти доводів відповідача вказуючи, що приміщення контори, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є гуртожитком, що підтверджується наказом по ВАТ «Деметра» №4 від 20.02.2001 та довідкою №41 від 20.02.2001.

03.10.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано заяву про продовження підготовчого засідання для відкладення, а також надання часу для уточнення позовних вимог.

03.10.2019 Господарським судом міста Києва оголошено про відкладення підготовчого засідання на 28.10.2019.

28.10.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій ОСОБА_1 просить суд визнати частково недійсними накази Фонду Державного майна України № 45 АТ від 30.06.1994 та №388 від 10.07.1998 із змінами до переліку майна від 31.03.2008 з помилково переданого до статутного капіталу фонду ВАТ «Деметра», яке стало стосуватися житлового приміщення №3 розміром 31,9 кв. м. у житловому будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає згідно ордеру №2 на підставі рішення адміністрації підприємства і протоколу профспілкових зборів №9 від 15.03.1987 та зареєстрована за законом.

28.10.2019 суд відклав підготовче судове засідання на 11.11.2019.

11.11.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

11.11.2019 суд закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду по суті на 12.12.2019, з урахуванням ухвали суду від 28.11.2019.

12.12.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано письмові пояснення по справі.

12.12.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 13.01.2019.

13.01.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

13.01.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 23.01.2019.

23.01.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

23.01.2019 у судове засідання представник відповідача з`явився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.06.1994 Фондом державного майна України наказом №45-АТ затверджено план приватизації і перетворення виробничого об`єднання «Волиньовоч» у відкрите акціонерне товариство, а також прийнято наказ № 388 «Про приватизацію підприємств ВО «Волиньовоч» за єдиним планом.

16.11.2011 Господарським судом Волинської області прийнято рішення у справі №5004/1741/11 за позовом Прокурора м. Луцька в інтересах держави та територіальної громади м. Луцька в особі Луцької міської ради до Фонду державного майна України, Відкритого акціонерного товариства «Деметра», Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яким:

1) у позові прокурора м. Луцька в інтересах держави та територіальної громади м. Луцька в особі Луцької міської ради про визнання незаконними і скасування змін від 31.03.20008 до п. 120 Переліку майна переданого до статутного фонду вказаного товариства приміщення контори за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено;

2) провадження у справі до ВАТ «Деметра» про визнання права комунальної власності на приміщення А-2 (№ приміщення 1-3, 5, 11-15, 17) площею 69,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за Луцькою міською радою припинено;

3) у позові прокурора м. Луцька в інтересах держави та територіальної громади м. Луцька в особі Луцької міської ради до Комунального підприємства «Волинське бюро технічної інвентаризації» про визнання права комунальної власності на приміщення А-2 (№ приміщення 1-3, 5, 11-15, 17) площею 69,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за Луцькою міською радою відмовлено.

Судовий акт Господарського суду Волинської області у справі №5004/1741/11 залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.02.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 19.06.2012.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судами у вказаних вище судових актах встановлено таке.

12.06.1986 року рішенням Луцької міської ради від № 231 затверджені представлені Волинським обласним бюро технічної інвентаризації списки на будинки, які належать Луцькій міській Раді народних депутатів для їх реєстрації.

21.08.1986 року Луцьким міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі вказаного рішення видано реєстраційне посвідчення, відповідно до якого за Луцькою міською радою зареєстроване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з одного житлового будинку.

30.06.1994 року наказом Фондом державного майна України № 45-АТ затверджено план приватизації і перетворення виробничого об`єднання «Волиньовоч» у відкрите акціонерне товариство, правонаступником якого є відкрите акціонерне товариство «Деметра».

10.07.1998 року заступником голови Фонду державного майна України, згідно із Законом України «Про приватизацію державного майна України» затверджено перелік об`єктів нерухомого майна, що передано до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Деметра», відповідно до якого до статутного фонду вказаного товариства увійшло, зокрема, приміщення контори, що знаходиться по АДРЕСА_2 з інвентарним номером 1109, вартістю 12 479 крб.

При цьому, відповідно до листа Луцької міської філії «Волиньобленерго» від 04.10.2007 року № 5291669, за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться трансформаторна підстанція. Відтак, судами встановлено, що адреса контори ВАТ «Деметра» у переліку нерухомого майна була зазначена помилково.

25.09.2007 Житлово-комунальним підприємством № 1 виконавчого комітету Луцької міської ради видано довідку № 180, згідно якої, приміщення контори відкритого акціонерного товариства "Деметра" знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

31.03.2008 Фонд державного майна України у відповідь на звернення відкритого акціонерного товариства «Деметра» від 12.03.2008 року № 158 та на підставі наданої товариством довідки житлово-комунального підприємства №1 Виконкому Луцької міськради від 25.09.2007 року №180, листом №10-21-4555 вніс відповідні зміни в адресну частину контори, яка увійшла до вищевказаного переліку об`єктів нерухомого майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Деметра». Відповідно до внесених змін у переліку за порядковим номером 120 значиться контора за адресою: АДРЕСА_1, інвентарний №1109, вартість -12 479 тис. крб. (125 грн).

21.05.2008 відкрите акціонерне товариство «Деметра» на підставі наказу Фонду державного майна України № 45 від 30.06.1994 року, вищевказаного переліку об`єктів нерухомості, що є власністю товариства, а також змін до нього від 31.03.2008 року, оформило право власності на частину приміщення по АДРЕСА_1 (приміщення А-2 з №1 по № 17, включно).

Крім того, Вищим господарським судом України у справі №5004/1741/11 встановлено таке.

У зв`язку із з`ясуванням питання щодо належності спірного приміщення до житлового фонду, судами попередніх інстанцій на підставі наявної матеріалах справи технічної документації (технічного паспорту, оціночних актів, листа ЖЕО виконкому Луцької міської ради від 05.03.1984 року за № 64-5/8) встановлено, що з часу завершення у 1959 році будівництва спірного приміщення, воно перебувало у користуванні Луцького консервного заводу, який в подальшому увійшов до складу об`єднання «Волиньовоч». За даними інвентаризаційної справи Луцького міського БТІ (1963 рік) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 337,6 м.кв., включало як житлові, так і нежитлові приміщення.

В січні 1986 року нежитлова частина будівлі була переобладнана під гуртожиток для одиноких, що підтверджується актом приймання в експлуатацію державною приймальною комісією завершеного переобладнання гуртожитку для одиноких Луцького консервного заводу на 14 осіб, складеним та підписаним державною комісією.

Однак, судами попередніх інстанцій встановлено, що доказів проведення відповідної реєстрації спірного приміщення, як гуртожитку, матеріали справи не містять.

Таким чином, суди попередніх інстанцій цілком вірно зазначили, що внесення Фондом державного майна України приміщення контори до складу майна ВАТ «Деметра», яке в подальшому увійшло до процедури приватизації, є правомірним, оскільки спірне приміщення на момент проведення приватизації майна ВАТ «Деметра» не відносилось до житлового фонду. Разом з цим, судами також вірно зазначено, що факт проживання у спірних приміщеннях фізичних осіб не має юридичного значення для вирішення питання про право власності на будівлю, оскільки фізичні особи були лише користувачами приміщення на визначених умовах; такий факт також не є підтвердженням належності спірного приміщення до житлового фонду.

Отже, на момент проведення приватизації майна ВАТ «Деметра» - гуртожитки не відносилися до об`єктів державного житлового фонду, який підлягав приватизації громадянами України чи підлягав передачі у комунальну власність відповідних Рад, і могли бути включені до вартості майна підприємств, які підлягали приватизації, оскільки законодавчої заборони не існувало.

Відтак, судом апеляційної інстанції зроблено цілком вірний висновок, що включення спірного приміщення, навіть і в статусі гуртожитку, до статутного фонду ВАТ "Деметра" не суперечило б приписам чинного на той момент законодавства.

Разом з цим, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суд апеляційної інстанцій цілком правильно відхилив посилання прокурора м. Луцька на рішення Луцької міської ради від 12.06.1986 року № 231 та реєстраційне посвідчення від 21.08.1986 року, видане Луцьким МБТІ, як на підставу визнання за територіальної громадою міста Луцька права власності на спірну будівлю. У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що зміст рішення Луцької міської ради від 12.06.1986 року № 231 не містить ніяких посилань на фактичні і юридичні підстави взяття на баланс Луцькою міською радою спірної будівлі, а є лише рішенням про затвердження списку об`єктів. При цьому, жодних посилань на документи, які б мали правовстановлююче значення текст рішення не містить.

Отже, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом про визнання частково недійсними наказів Фонду державного майна України №45-АТ від 30.06.1994 «Про затвердження плану приватизації і перетворення виробничого об`єднання «Волиньовоч» у відкрите акціонерне товариство» та №388 від 30.06.1994 «Про приватизацію підприємств ВО «Волиньовоч» за єдиним планом», обґрунтовуючи його тим, що спірними наказами неправомірно було включено в основні засоби виробництва ВАТ «Деметра» приміщення А-2 контори, яка фактично з 1986 року була переобладнана під гуртожиток для одиноких, в який позивач була поселена згідно ордеру на безстроковий термін та житлову кімнату №3 розміром 31,9 кв.м., що потягло порушення прав та інтересів позивача.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 21 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Судом встановлено, що 16.11.2011 Господарським судом Волинської області прийнято рішення у справі №5004/1741/11 за позовом Прокурора м. Луцька в інтересах держави та територіальної громади м. Луцька в особі Луцької міської ради до Фонду державного майна України, Відкритого акціонерного товариства «Деметра», Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яким:

1) у позові прокурора м. Луцька в інтересах держави та територіальної громади м. Луцька в особі Луцької міської ради про визнання незаконними і скасування змін від 31.03.20008 до п. 120 Переліку майна переданого до статутного фонду вказаного товариства приміщення контори за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено;

2) провадження у справі до ВАТ «Деметра» про визнання права комунальної власності на приміщення А-2 (№ приміщення 1-3, 5, 11-15, 17) площею 69,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за Луцькою міською радою припинено;

3) у позові прокурора м. Луцька в інтересах держави та територіальної громади м. Луцька в особі Луцької міської ради до Комунального підприємства «Волинське бюро технічної інвентаризації» про визнання права комунальної власності на приміщення А-2 (№ приміщення 1-3, 5, 11-15, 17) площею 69,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за Луцькою міською радою відмовлено.

Судовий акт Господарського суду Волинської області у справі №5004/1741/11 залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.02.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 19.06.2012.

Отже, вказані судові акти у справі № 5004/1741/11 набрали законної сили, а відтак, встановлені ними обставини мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Зокрема, Вищим господарським судом України у справі №5004/1741/11 встановлено, що включення спірного приміщення, навіть і в статусі гуртожитку, до статутного фонду ВАТ «Деметра» не суперечило б приписам чинного на той момент законодавства. Також суд зазначив, що на момент проведення приватизації майна ВАТ «Деметра» - гуртожитки не відносилися до об`єктів державного житлового фонду, який підлягав приватизації громадянами України чи підлягав передачі у комунальну власність відповідних Рад, і могли бути включені до вартості майна підприємств, які підлягали приватизації, оскільки законодавчої заборони не існувало.

Крім того, з позовних матеріалів вбачається, що позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на рішення Луцької міської ради від 12.06.1986 року № 231 та реєстраційне посвідчення від 21.08.1986 року, видане Луцьким МБТІ.

Суд зазначає, що Вищим господарським судом України у справі №5004/1741/11 також надано оцінку вказаним доказам та встановлено, що зміст рішення Луцької міської ради від 12.06.1986 № 231 не містить ніяких посилань на фактичні і юридичні підстави прийняття на баланс Луцькою міською радою спірної будівлі, а є лише рішенням про затвердження списку об`єктів. При цьому, жодних посилань на документи, які б мали правовстановлююче значення текст рішення не містить.

Отже, з наведеного вбачається, що Вищим господарським судом України у справі №5004/1741/11 вже розглянуті, перевірені та встановлені обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про визнання недійсними наказів №45-АТ та №388 від 30.06.1994, що має наслідком відмову у їх задоволенні.

Разом з тим, оскільки суд не вбачає підстав для задоволення позову по суті, відповідно заява відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позивача судом відхиляється.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 74, 76, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 31.01.2020.

Суддя В.В. Бондарчук