ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3984/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський завод автотракторних запчастин", с.Обільне
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційне підприємство "Українська індустріальна компанія", м.Харків
про стягнення 9780,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

03.12.2019 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський завод автотракторних запчастин" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційне підприємство "Українська індустріальна компанія" про повернення попередньої оплати у сумі 9780,00 грн. за договором підряду №47 від 18.06.2019 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3984/19 в порядку спрощеного позовного провадження справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановивши відповідачу строк на подання відзиву - 15 днів з дня отримання ухвали суду.

Копії вищезазначеної ухвали суду декілька разів були направлені на юридичну адресу відповідача, однак, повернулися на адресу суду без вручення адресату.

08.01.2020 року директор відповідача ознайомився з матеріалами справи, отже суд вважає 08.01.2020 року датою отримання відповідачем вищезазначеної ухвали суду.

Представник відповідача своїми процесуальними правами не скористався, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав, відзив на позов не надав.

Таким чином, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

18 червня 2019 року між ТОВ "ІННОВАЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО "УКРАЇНСЬКА ІНДУС ТРІАЛЬНА КОМПАНІЯ" (далі - Виконавець, відповідач) та ТОВ «Мелітопольський завод автотракторних запчастин» (далі - Замовник, позивач) було укладено Договір підряду №47 на виконання робіт по вигото вленню модельного оснащення для лиття відливок (далі - Продукція).

За цим договором Виконавець зобов`язався виконати роботу за завданням Замовника, а За мовник прийняти та оплатити виконану роботу. Результатом робіт за договором являється виго товлення модельного оснащення для лиття відливок.

Згідно з п.3.1. Договору ціна визначається Специфікацією та/або рахунком-фактурою.

Відповідно до Специфікації №1 до Договору вартість ливарного оснащення для виготов лення ричагу A622J.304 129.001.003.601 складає 19560,00 грн. з ПДВ Термін виготовлення 15 календа рних днів від дати авансу, що також встановлено п.5.1. Договору підряду.

Пунктом 4.1.4. Договору передбачено наступний порядок розрахунків - аванс у розмірі 50% вартості результатів робіт, 50% упродовж 05 банківських днів з дня підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

У рахунку та Специфікації (а.с.22, 20) зазначено 2 види ливарного оснащення для виготовлення ричагу:

1. А631J.МО1.741565.001 ціною 16154,00 грн.;

2. A622J.304 129.001.003.601 ціною 16300,00 грн.

ПДВ за обидва - 6490,80 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що 50% авансу згідно з умовами договору має сплачуватись за кожне ливарне оснащення окремо, що й зробив позивач, сплативши аванс за ливарне оснащення №2, відповідно до Специфікації.

Таким чином, замовник (позивач) виконав свої зобов`язання за Договором, на підставі Рахунку №02/06 від 18.06.2019 року, 01.07.2019 року сплатив Виконавцю (відповідачу) 9780,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1175 від 01.07.2019 року.

З урахуванням встановленого у Специфікації до Договору терміну, виготовлення Продукції повинно було бути здійснено не пізніше 16.07.2019 року.

В порушення умов Договору виготовлення продукції Виконавцем не здійснено.

Відтак, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за вказаним договором, що на думку позивача є істотним порушення умов договору.

Як зазначає позивач, він неодноразово звертався до відповідача з вимогами здійснити виготовлення продукції.

У зв`язку із тривалим простроченням виконавцем виконання робіт по виготовленню продукції (з липня по жовтень 2019 року), замовник втратив інтерес до отримання даної продукції та прийн яв рішення про звернення до суду із позовом про повернення суми сплаченого авансу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч.3, 4, 7 ст.179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Так, ч.1 ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

За змістом ч.2 ст.570 ЦК України авансом є певна грошова сума або інші цінності, які боржник передає кредиторові в рахунок майбутніх платежів.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за за вдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після простро чення. Якщо внаслідок прострочення боржником виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 1 статті 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2 ст.837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч.4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Частиною 2 статті 846 ЦК України передбачено, що якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Будь-яких актів приймання-передачі виконаних робіт матеріали справи не містять.

Крім того, відсутні докази початку виконання робіт по договору.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Замовник має право в будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до ч.3,4 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з статтею 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.179 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приписами статті 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо повернення 9780,00 грн. попередньої оплати за невиконану відповідачем роботу за договором підряду №47 від 18.06.2019 року, є правомірними, обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, з вини якого виник спір.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 80, 86, 129, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційне підприємство "Українська індустріальна компанія" (адреса: 61066, м.Харків, пр.Московський, буд.269; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський завод автотракторних запчастин" (адреса: 72356, Запорізька обл., Мелітопольський р-н, с.Обільне, вул.Залізнична, буд.16; ) 9780,00 грн. попередньої оплати, 1921,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "30" січня 2020 р.

Суддя К.В. Аріт