ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2020 р. Справа№ 911/2058/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання Брунько А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Стеців Р.І.

від відповідача: Новокщонова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" в особі відокремленого підрозділу Управління реконструкції та будівництва Публічного акціонерного товариства "Київметробуд"

на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2019 (повне рішення складено 21.10.2019) (суддя Конюх О.В.)

у справі № 911/2058/19 Господарського суду Київської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Интелком"

до Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" в особі відокремленого підрозділу Управління реконструкції та будівництва Публічного акціонерного товариства "Київметробуд"

про стягнення 274 795,73 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Интелком" (далі - ТОВ "Интелком", позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" в особі відокремленого підрозділу Управління реконструкції та будівництва Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" (далі - ПАТ "Київметробуд" в особі відокремленого підрозділу УРБ ПАТ "Київметробуд", відповідач) про стягнення 214 551,02 грн. основного боргу, 16 158,31 грн. інфляційних втрат, 6 060,91 грн. трьох процентів річних та 38 025,49 грн. пені.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ "Интелком" послалося на неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості наданих послуг за договором № 0803/18 від 01.03.2018, укладеним між позивачем та відповідачем.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.09.2019 у справі № 911/2058/19 (суддя Конюх О.В.) позов ТОВ "Интелком" задоволено частково; стягнуто з ПАТ "Київметробуд" в особі відокремленого підрозділу УРБ ПАТ "Київметробуд" на користь ТОВ "Интелком" 214 551,02 грн. основного боргу, 6 121,60 грн. пені, 6 053,34 грн. 3% річних, 13 880,39 грн. інфляційних втрат, 10 500,00 грн. витрат на правову допомогу та 3 609,10 грн. судового збору. В іншій частині вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги у частині стягнення основного боргу, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг на суму 218 950,00 грн. належним чином не виконав, здійснивши часткову оплату послуг лише у розмірі 4 398,98 грн., внаслідок чого у відповідача утворилась перед позивачем заборгованість у сумі 214 551,02 грн. (218 950,00 грн. - 4 398,98 грн.).

Щодо позовних вимог про стягнення 38 025,49 грн. пені, місцевий господарський суд, з урахуванням положень п. 6.2 договору № 0803/18 від 01.03.2018, яким обмежено розмір пені 5% від вартості несвоєчасно оплачених послуг, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення пені - у розмірі 6 121,60 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних, які заявлено позивачем до стягнення у розмірі 6 060,91 грн., господарський суд першої інстанції дійшов висновків, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних становить 6 053,34 грн., а відтак, вимоги позивача у цій частині позову підлягають задоволенню частково - у розмірі 6 053,34 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 16 158,31 грн. інфляційних втрат, місцевий господарський суд, здійснивши перевірку розрахунку інфляційних втрат, дійшов висновків, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат становить 13 880,39 грн., а відтак вимога позивача про стягнення інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню - у розмірі 13 880,39 грн.

Крім того, у мотивувальній частині оскаржуваного рішення господарський суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача належать до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам - у сумі 9 193,62 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ "Київметробуд" в особі відокремленого підрозділу УРБ ПАТ "Київметробуд" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2019 у справі № 911/2058/19 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що судом першої інстанції було не в повному обсязі встановлено обставини, які мають значення для справи, розгляд справи здійснено упереджено, однобічно та необ`єктивно, з порушенням норм процесуального права.

Так, скаржник зазначає, що повний текст оскаржуваного рішення був складений поза межами строку, встановленого положеннями чинного законодавства для ухвалення та складення повного тексту судового рішення.

Також, відповідач вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів здійснення відповідачем замовлення послуг, у позивача не було підстав для зарахування платежів за платіжними дорученнями № 630 від 14.05.2018 та № 1241 від 17.10.2018 за іншим призначенням платежу, правову оцінки діям позивача щодо неврахування платежу за платіжним дорученням № 630 від 14.05.2018 за договором № 0803/18 від 01.03.2018 судом першої інстанції не надано.

Крім того, відповідач зазначає про безпідставність здійснення позивачем витрат на правову допомогу за участь адвоката в судових засіданнях за повні дві години на загальну суму 1 000,00 грн. з огляду на те, що загальна тривалість участі адвоката позивача в судових засіданнях становила 38 хвилин, у зв`язку з чим така сума підлягала зменшенню пропорційно до тривалості участі адвоката позивача в судових засіданнях.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2019 справу № 911/2058/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий, Корсак В.А., Владимиренко С.В.,

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Київметробуд" в особі відокремленого підрозділу УРБ ПАТ "Київметробуд" на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2019 у справі № 911/2058/19; розгляд апеляційної скарги призначено на 14.01.2020 о 10 год. 30 хв.; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 18.12.2019.

У зв`язку з перебуванням судді Корсака В.А. у відпустці, згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 справу № 911/2058/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

Ухвалою від 13.01.2020 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий, Владимиренко С.В., Ходаківська І.П. апеляційну скаргу ПАТ "Київметробуд" в особі відокремленого підрозділу УРБ ПАТ "Київметробуд" на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2019 у справі № 911/2058/19 прийнято до свого провадження.

Позиції сторін.

05.12.2019 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Интелком" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі - без змін.

13.12.2019 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду надійшла письмова відповідь відповідача (вих. № 2058/ВАп від 11.12.2019) на відзив позивача на апеляційну скаргу, у якій відповідач заперечує проти позиції позивача, викладеної у відзиві на апеляційну скаргу.

21.12.2019 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду позивачем подано заперечення (вих. № 2112/2019 від 21.12.2019) на відповідь відповідача № 2058/ВАп від 11.12.2019.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку.

У силу приписів ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Наслідком подання заяв, скарг і документів після закінчення процесуальних строків є залишення їх судом без розгляду у відповідності до положень ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Оскільки позивачем заяви про продовження встановленого судом строку (до 18.12.2019) для подання заперечень на відповідь відповідача до закінчення цього строку не подано, колегія суддів апеляційного господарського суду відповідно до приписів ч. 2 ст. 118 ГПК України залишає вказані заперечення без розгляду.

Явка представників сторін.

У судове засідання 14.01.2020 з`явився представник позивача.

У зв`язку з тим, що представник відповідача у судове засідання 14.01.2020 не з`явився, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2020 розгляд апеляційної скарги ПАТ "Київметробуд" в особі відокремленого підрозділу УРБ ПАТ "Київметробуд" на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2019 у справі № 911/2058/19 відкладено на 28.01.2020 о 10:30.

У судове засідання 28.01.2020 з`явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні 28.01.2020 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2019 у справі № 911/2058/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні 28.01.2020 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Між ПАТ "Київметробуд" в особі начальника УРБ ПАТ "Київметробуд" (Замовник) та ТОВ "Интелком" (Виконавець) укладено договір № 0803/18 від 01.03.2018 (далі - Договір).

За умовами Договору:

- Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати послуги по обслуговуванню локальної комп`ютерної мережі УРБ ПАТ "Київметробуд", вузлів зберігання, пристроїв комутації і передачі даних, призначених для користувача робочих станцій (персональних комп`ютерів), периферійної техніки, з консультації персоналу щодо роботи з комп`ютерною технікою, а також представлення інтересів УРБ ПАТ "Київметробуд" по взаємовідносинах з третіми особами, що виконують будь-які роботи з автоматизації виробничої діяльності УРБ ПАТ "Київметробуд" на базі прикладного та системного програмного забезпечення, що використовується на призначених для користувача персональних робочих станціях (комп`ютерах) та консультаційні послуги по веденню бухгалтерського обліку в автоматизованій системі управління фінансово-економічної діяльності підприємства УРБ ПАТ "Київметробуд" (п. 1.1 Договору);

- Повний перелік послуг Виконавця, що надаються УРБ ПАТ "Київметробуд", приведено в додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2 Договору);

- Щомісячна вартість послуг становить 18 245,83 грн., окрім того, ПДВ 20% - 3 649,17 грн. Разом з ПДВ - 21 895,00 грн. згідно з протоколом погодження договірної ціни (додаток № 2) (п. 2.1 Договору);

- Після підписання обома сторонами акта здачі-приймання наданих послуг, Замовник протягом 10-ти банківських днів зобов`язаний сплатити повну вартість наданих послуг за поточний місяць (п. 3.1 Договору);

- Документом, що підтверджує надання послуг, є акт здачі-приймання наданих послуг, який оформляється щомісячно і підписується представниками обох сторін (п. 4.1 Договору);

- Замовник протягом 3-х робочих днів з дня отримання акта здачі-приймання послуг зобов`язаний направити Виконавцеві підписаний акт або мотивовану відмову від приймання послуг. У разі мотивованої відмови Замовника, сторонами складається двосторонній акт з переліком доопрацювань і термінів їх виконання. У разі ненадання Замовником мотивованої відмови від приймання послуг в строк, вказаний в п. 4.2 цього Договору, послуги вважаються виконаними і підлягають оплаті (п.п. 4.2-4.4 Договору);

- За порушення терміну оплати наданих послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше 5% від вартості несвоєчасно оплачених послуг (п. 6.2 Договору);

- Договір вступає в силу з 01.03.2018 і діє до 28.02.2019, а в відносинах розрахунків до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 7.1 Договору).

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 218 950,00 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами та скріпленими печатками обох сторін актами надання послуг: № 52 від 30.03.2018 на суму 21 895,00 грн., № 72 від 27.04.2018 на суму 21 895,00 грн., № 94 від 31.05.2018 на суму 21 895,00 грн., № 109 від 27.06.2018 на суму 21 895,00 грн., № 126 від 31.07.2018 на суму 21 895,00 грн., № 143 від 31.08.2018 на суму 21 895,00 грн., № 153 від 28.09.2018 на суму 21 895,00 грн., № 169 від 31.10.2018 на суму 21 895,00 грн., № 186 від 30.11.2018 на суму 21 895,00 грн., № 197 від 29.12.2018 на суму 21 895,00 грн.

Послуги на загальну суму 218 950,00 грн. прийняті Замовником без зауважень, про що свідчать вищенаведені акти та не заперечується відповідачем.

Згідно з платіжним дорученням № 1241 від 17.10.2018, копія якого долучена до матеріалів справи, відповідач сплатив позивачу кошти у розмірі 25 000,00 грн. з призначенням платежу: плата за обслуговування комп`ютерної мережі згідно з актом № 109 від 27.06.2018, договір № 0803/18 від 01.03.2018, в тому числі ПДВ 4 166,67 грн.

У подальшому відповідач направив позивачу лист № 134/1 від 24.10.2018, копія якого долучена до матеріалів справи (аркуш справи 34), в якому УРБ ПАТ "Київметробуд" просить вважати вірним таке призначення платежу за платіжним дорученням № 1241 від 17.10.2018 на суму 25 000,00 грн.: "Плата за обслуговування комп`ютерної мережі згідно дог. № 0801/16 від 05.01.2016р. повідомлення №2308/02/01-П від 23.08.2017р. - 20601,02 грн.; дог. № 0803/18 від 01.03.2018р. - 4398,98 грн. В т.ч. ПДВ 4166,67 грн.".

Також, у матеріалах справи міститься надане відповідачем платіжне доручення № 630 від 14.05.2018 (аркуш справи 74), відповідно до якого відповідач сплатив позивачу 30 000,00 грн. з призначенням платежу: плата за обслуговування комп`ютерні мережі згідно з договором № 0803/18 від 01.03.2018, в тому числі ПДВ 5 000,00 грн.

Разом з тим, позивачем надано до матеріалів справи належним чином засвідчену копію листа за вих. № 71/1 від 15.05.2018, адресованого позивачу (аркуш справи 80), в якому УРБ ПАТ "Київметробуд", зокрема, просить вважати вірним таке призначення платежу за платіжним дорученням № 630 від 14.05.2018 на суму 30 000,00 грн.: "Плата за обслуговування комп`ютерної мережі згідно дог. № 0801/16 від 05.01.2016р. повідомлення № 2308/02/01-П від 23.08.2017р. В т.ч. ПДВ 5 000,00 грн.". Існування зазначеного листа та підписання його уповноваженою особою УРБ ПАТ "Київметробуд" відповідачем не заперечується.

Отже, саме відповідачем було змінено призначення платежів у платіжних дорученнях № 1241 від 17.10.2018 та № 630 від 14.05.2018 з метою скерування коштів у сумі 50 601,02 грн. (20 601,02 грн. - за платіжним дорученням № 1241 від 17.10.2018 та 30 000,00 грн. - за платіжним дорученням № 630 від 14.05.2018) в рахунок оплати за обслуговування комп`ютерної мережі за іншим договором - № 0801/16 від 05.01.2016.

Таким чином, відповідачем були оплачені надані послуги за договором № 0803/18 від 01.03.2018 частково - у розмірі 4 398,98 грн.

Посилаючись на неналежне невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати послуг, наданих позивачем за Договором, позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги у розмірі 214 551,02 грн., інфляційні втрати у розмірі 16 158,31 грн., три проценти річних у розмірі 6 060,91 грн. та пеню у розмірі 38 025,49 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є договір.

У силу положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм Глави 63 ЦК України ("Послуги. Загальні положення").

Згідно зі ст.ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Встановивши з урахуванням положень п. 3.1 Договору та на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що строк оплати за надані позивачем послуги є таким, що настав, а також те, що відповідачем не надано суду доказів належного виконання своїх зобов`язань за Договором що оплати наданих позивачем послуг у розмірі 214 551,02 грн., як і доказів пред`явлення позивачу претензій та зауважень щодо якості наданих послуг, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення основного боргу за Договором у розмірі 214 551,02 грн. (218 950,00 грн. (вартість наданих послуг) - 4 398,98 грн. (часткова оплата)).

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що в наявному у матеріалах справи акті звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2018, який підписано сторонами (зокрема, зі сторони відповідача - начальником УРБ ПАТ "Київметробуд") та скріплено їх печатками, за даними як позивача, так і відповідача відображена заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 214 551,02 грн.

Така ж сума заборгованості відповідача перед позивачем (214 551,02 грн.) зафіксована й в акті звірки взаєморозрахунків станом на 17.07.2019, який підписано сторонами та скріплено їх печатками (належним чином засвідчена копія акта міститься у матеріалах справи).

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що у письмових запереченнях (вих. № 2058/з від 14.09.2019) на відповідь позивача на відзив, наданих суду першої інстанції (арк. справи 83-87), відповідач зазначив, що він не заперечує, що сума основного боргу за Договором складає 214 551,02 грн. (див. аркуш справи 83).

У зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати отриманих ним за Договором послуг позивачем заявлено про стягнення з відповідача пені в сумі 38 025,49 грн. за період з 17.01.2019 по 17.07.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Як визначено у ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною другою статті 258 ЦК України встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, сторони у п. 6.2 Договору передбачили, що за порушення терміну оплати наданих послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше 5% від вартості несвоєчасно оплачених послуг.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, а також перевіривши розрахунок пені, здійснений судом першої інстанції (за заявлений позивачем період), вважає правильним та обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що вірно розрахований розмір належної до стягнення з відповідача на користь позивача пені становить 6 121,60 грн.

При цьому, господарським судом першої інстанції вірно враховано, що пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за заявлений позивачем період за актами наданих послуг № 143 від 31.08.2018, № 153 від 28.09.2018, № 169 від 31.10.2018, № 186 від 30.11.2018 та № 197 від 29.12.2018 є більшою, ніж 5% вартості прострочених послуг, а відтак, за зазначеними актами судом правомірно обмежено пеню граничним розміром 1 094,75 грн. (5% від суми кожного з актів).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом у даній справі 13.08.2019, таким чином позовні вимоги про стягнення пені за період з 17.01.2019 по 17.07.2019 заявлені в межах однорічного строку позовної давності.

За таких обставин, надаючи правову оцінку доводам відповідача про пропуск позивачем строку для стягнення з відповідача пені, місцевий господарський суд вірно вказав про відсутність правових підстав для застосування у справі позовної давності.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 6 060,91 грн. за період з 14.04.2018 по 07.08.2019 та 16 158,31 грн. інфляційних втрат за період з 14.04.2018 по 07.08.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці розрахунків позивача заявлених до стягнення сум трьох процентів річних у розмірі 6 060,91 грн. та інфляційних втрат у розмірі 16 158,31 грн. судом першої інстанції було виявлено помилки у визначенні дат виникнення прострочення та періодів розрахунків.

Так, за розрахунками місцевого господарського суду, які зроблено з урахуванням положень п. 3.1 Договору, вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних становить 6 053,34 грн., а інфляційних втрат - 13 880,39 грн.

Розрахунки трьох процентів річних та інфляційних втрат, що здійснені судом першої інстанції, є обґрунтованими, арифметично вірними та сторонами не спростовані.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, та правомірно стягнув з відповідача 6 053,34 грн. трьох процентів річних та 13 880,39 грн. інфляційних втрат.

Крім того, під час розгляду даної справи у господарському суді першої інстанції позивачем було заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру позивач надав суду: копії договору про надання правової допомоги № 1707/19 від 17.07.2019, що укладений між ТОВ "Интелком" та адвокатом Стеців Роксоланою Іванівною, та додатку № 1 до нього, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР № 000164, копію ордеру серії ТР № 054561 на надання правової допомоги, копію акта здачі-приймання виконаних робіт за договором № 1707/19 від 17.07.2019 про надання правової допомоги від 06.08.2019 на суму 8 500,00 грн., копію платіжного доручення № 549 від 07.08.2019 на суму 8 500,00 грн., копію платіжного доручення № 580 від 26.09.2019 на суму 500,00 грн., акт № 0608/3/3 здачі-приймання виконаних робіт за договором № 1707/19 від 17.07.2019 про надання правової допомоги від 30.09.2019 на суму 500,00 грн., копію платіжного доручення № 564 від 17.09.2019 на суму 1 000,00 грн., акт № 0608/3/1 здачі-приймання виконаних робіт за договором № 1707/19 від 17.07.2019 про надання правової допомоги від 12.09.2019 на суму 1 000,00 грн., копію платіжного доручення № 579 від 26.09.2019 на суму 500,00 грн., акт № 0608/3/2 здачі-приймання виконаних робіт за договором № 1707/19 від 17.07.2019 про надання правової допомоги від 16.09.2019 на суму 500,00 грн., рахунки-фактури від 17.09.2019 та від 26.09.2019.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті (зокрема щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката) суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з правовою позицією Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач з таким клопотанням до суду не звертався.

Відтак, у місцевого господарського суду були відсутні правові підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, у силу приписів п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, у зв`язку із частковим задоволенням позову, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача на користь позивача належать до стягнення витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам - у сумі 9 193,62 грн.

Проте, у пункті 2 резолютивної частини оскаржуваного рішення місцевий господарський суд вказав суму витрат на правову допомогу, що стягується - 10 500,00 грн., що не відповідає правильному висновку, зробленому судом першої інстанції у мотивувальній частині зазначеного рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам - у сумі 9 193,62 грн.

За таких обставин, резолютивна рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2019 у справі № 911/2058/19 підлягає зміні в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу шляхом приведення її у відповідність до висновків мотивувальної частини цього рішення та зазначення суми витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача - 9 193,62 грн.

Щодо доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, про порушення місцевим господарським судом строку складення повного тексту оскаржуваного рішення, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в силу положень ч. 2 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відтак, порушення строку складення повного тесту судового рішення не є підставою для його скасування, оскільки таке порушення може мати місце після вирішення справи, а отже, воно не впливає на правильність вирішення справи.

Щодо доводів скаржника про ненадання позивачем доказів здійснення відповідачем замовлення послуг, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що подані позивачем акти наданих послуг, в яких зазначено підставу надання послуг - договір № 0803/18 від 01.03.2108, які підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та скріплені печатками сторін Договору, та які є первинними документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, актами звірки взаєморозрахунків, є достатніми доказами для висновку про виникнення у відповідача зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг за Договором.

Відносно доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, про безпідставне зарахування платежів за платіжними дорученнями № 630 від 14.05.2018 та № 2141 від 17.10.2018 за іншим призначенням платежу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Як було встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, у листі № 134/1 від 24.10.2018 (аркуш справи 34), адресованому позивачу, УРБ ПАТ "Київметробуд" просило вважати вірним таке призначення платежу за платіжним дорученням № 1241 від 17.10.2018 на суму 25 000,00 грн.: "Плата за обслуговування комп`ютерної мережі згідно дог. № 0801/16 від 05.01.2016р. повідомлення №2308/02/01-П від 23.08.2017р. - 20601,02 грн.; дог. № 0803/18 від 01.03.2018р. - 4398,98 грн. В т.ч. ПДВ 4166,67 грн.".

Доводів про те, що вказаний лист підписано не уповноваженою особою відповідача, та доказів на підтвердження цього відповідачем суду не надано.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач звертав увагу суду, що за платіжним дорученням № 1241 від 17.10.2018 на суму 25 000,00 грн. відповідно до листа № 134/1 від 24.10.2018 в рахунок оплати наданих послуг за Договором зараховано 4 398,98 грн.

Таким чином, відповідач визнав вказаний лист як доказ зміни самим відповідачем призначення платежу за платіжним дорученням № 1241 від 17.10.2018.

Щодо платіжного доручення № 630 від 14.05.2018, судом апеляційної інстанції було встановлено, що у листі за вих. № 71/1 від 15.05.2018, адресованому позивачу (аркуш справи 80), існування та підписання якого уповноваженою особою УРБ ПАТ "Київметробуд" відповідачем не заперечується, останнє просило вважати призначення платежу за платіжним дорученням № 630 від 14.05.2018 на суму 30 000,00 грн. як плату за обслуговування комп`ютерної мережі згідно з іншим договором - № 0801/16 від 05.01.2016.

Тобто самим відповідачем було змінено призначення платежів у платіжних дорученнях № 1241 від 17.10.2018 та № 630 від 14.05.2018.

При цьому, при наданні правової оцінки зазначеним листам у сукупності з іншими доказами, колегією суддів апеляційної інстанції враховано наявні у матеріалах справи акти звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2018 та станом на 17.07.2019, у яких містяться відомості про здійснення відповідачем сплати коштів за Договором всього у розмірі 4 398,98 грн. за платіжним дорученням № 1241 від 17.10.2018, та у яких відповідачем визнано існування у нього заборгованості перед позивачем за Договором у розмірі 214 551,02 грн.

Також, судом апеляційної інстанції враховано, що у письмових запереченнях (вих. № 2058/з від 14.09.2019) на відповідь позивача на відзив (арк. справи 83-87), відповідач не заперечував, що сума основного боргу за Договором складає 214 551,02 грн.

Таким чином, зазначені докази також підтверджують, що відповідач визнав зміну призначення платежів у платіжних дорученнях № 1241 від 17.10.2018 та № 630 від 14.05.2018 та погодився з цим.

За таких обставин, доводи скаржника про відсутність у позивача законних підстав для зарахування платежів за вказаними платіжними дорученнями за іншим призначенням платежу є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Ненадання судом першої інстанції правової оцінки платіжному дорученню № 630 від 14.05.2018 не вплинуло на правильність його висновків щодо розміру існуючої заборгованості відповідача перед позивачем за Договором у розмірі 214 551,02 грн.

Щодо тверджень скаржника про безпідставне здійснення позивачем витрат на правову допомогу за участь адвоката в судових засіданнях за повні дві години на загальну суму 1 000,00 грн., у зв`язку з чим така сума підлягала зменшенню пропорційно до тривалості участі адвоката позивача в судових засіданнях, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на положення ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України та правову позицію Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, за відсутності відповідного клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат у місцевого господарського суду були відсутні правові підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Додатково колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що проміжок часу відвідування представником судового засідання не обмежується лише часом початку та закінчення судового засідання.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, змінити рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки щодо заявлених позовних вимог є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2019 у справі № 911/2058/19 в частині висновків щодо позовних вимог відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, відхилені колегією суддів апеляційної інстанції як такі, що є необґрунтованими та не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Разом з тим, вказане рішення підлягає зміні в частині розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, а саме, у пункті 2 резолютивної частини рішення слід зазначити правильну суму витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тобто ту суму, яка підлягає стягненню відповідно до висновку, викладеного у мотивувальній частині рішення - 9 193,62 грн.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" в особі відокремленого підрозділу Управління реконструкції та будівництва Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2019 у справі № 911/2058/19 залишити без задоволення.

2. Пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2019 у справі № 911/2058/19 змінити в частині витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" в особі відокремленого підрозділу Управління реконструкції та будівництва публічного акціонерного товариства "Київметробуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Интелком", зазначивши суму витрат на правову допомогу - 9 193,62 грн. замість 10 500,00 грн.

3. У решті рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2019 у справі № 911/2058/19 залишити без змін.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.

5. Матеріали справи № 911/2058/19 повернути до місцевого господарського суду.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 29.01.2020.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська