ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року

м. Київ

Справа № 916/509/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Пількова К. М., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Грузицька І. В.,

за участю представників:

позивача - не з`явилися,

відповідачів - Клименка Б. В . ,

третіх осіб - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Одесаобленерго"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 (судді: Будішевська Л. О., Таран С. В., Поліщук Л. В.) у справі

за позовом Обслуговуючого кооперативу "Житлово- будівельний кооператив "Новий",

до Акціонерного товариства "Одесаобленерго",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройтехснаб",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Білдінг Груп",

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еліткомсервіс",

4) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім",

5) ОСОБА_2 ,

6) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Аккаржа",

про визнання додаткової угоди недійсною,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. У березні 2018 року Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Новий" (далі - ОК "ЖБК "Новий") звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства "Одесаобленерго" (далі - АТ "Одесаобленерго") про визнання недійсною додаткової угоди від 26.07.2012 № 7 до договору від 29.04.2010 № И153308, укладеного між сторонами.

1.2. Позовні вимоги з посиланням на положення статей 215, 217, 233 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 19 , статті 178, частини 6 статті 179 Господарського кодексу України, статті 5 Закону України "Про електроенергетику", статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", пунктів 1.2, 5.6, 6.6., 6.27, 12.1, 6.23.2.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 31.07.1996 № 28 (далі - ПКЕЕ), обґрунтовані тим, що додаткову угоду від 26.07.2012 № 7 до договору від 29.04.2010 № И153308 було укладено під загрозою повного відключення житлових будинків від електропостачання внаслідок зупинки роботи Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройтехснаб" (далі - ТОВ "Стройтехснаб"), яке є власником мереж та основним споживачем. Унаслідок укладення оспорюваної угоди вартість електроенергії фактично зросла на 25 %, а згідно зі статтею 233 Цивільного кодексу України правочин, вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Позивач зазначив, що згідно з оскаржуваною додатковою угодою на нього покладено обов`язок сплатити вартість технологічних втрат електроенергії у мережах ТОВ "Стройтехснаб", що порушує встановлений ПКЕЕ порядок розрахунків за поставлену електричну енергію.

ОК "ЖБК "Новий" наголосило на невідповідності оскаржуваної додаткової угоди пунктом 6.28, 6.6, 6.23.2.1 і 12.1 ПКЕЕ, встановленні цією угодою особливого механізму розрахунку втрат, не передбаченого законом і ПКЕЕ, чим порушено вимоги статті 5 Закону України "Про електроенергетику", згідно з якою передбачено додержання єдиних державних норм, правил і стандартів усіма суб`єктами відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, а також зазначило про порушення додатковою угодою положень статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", оскільки АТ "Одесаобленерго", яке є монополістом, фактично зобов`язано ОК "ЖБК "Новий" умови постачання електроенергії за умови сплати позивачем витрат інших осіб.

1.3. Згідно з ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та, в тому числі, залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ТОВ "Стройтехснаб", Товариство з обмеженою відповідальністю "Білдінг Груп" (далі - ТОВ "Білдінг Груп"), Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Еліткомсервіс" (далі - ТОВ "Компанія Еліткомсервіс"), Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім" (далі - ОСББ "Наш дім"), Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Аккаржа" (далі - ОСББ "Аккаржа") та ОСОБА_2

1.4. АТ "Одесаобленерго" у відзиві на позовну заяву просить відмовити у її задоволенні, наголошуючи на недоведеності позивачем порушень законодавства під час укладення оспорюваної угоди від 26.07.2012 № 7, а розрахунок спожитої ОК "ЖБК "Новий" електричної енергії відповідає наявній схемі підключення та положенням ПКЕЕ.

Крім того, ТОВ "Стройтехснаб" подало до суду заяву, у якій просило на підставі статей 256, 257, 267 Цивільного кодексу України застосувати позовну давність до позовних вимог ОК "ЖБК "Новий" до АТ "Одесаобленерго".

1.5. ОСББ "Аккаржа" у поданій позовній заяві, яку суд прийняв, також просило визнати недійсною додаткову угоду від 26.07.2012 № 7 до договору від 29.04.2010 № И153308, укладеного між АТ "Одесаобленерго" і ОК "ЖБК "Новий", акцентуючи, що судове рішення вплине на зміну порядку розрахунків між субспоживачами електричної енергії, що стосується, у тому числі, й ОСББ "Аккаржа".

Так, ОСББ "Аккаржа", посилаючись на положення статті 233 Цивільного кодексу України, зазначає, що оспорювану додаткову угоду укладено під загрозою повного відключення житлових будинків від електроенергії внаслідок зупинки роботи основного споживача і власника мереж електропостачання - ТОВ "Стройтехснаб" і що через укладення цієї угоди вартість електроенергії зросла майже на 25 %.

ОСББ "Аккаржа" зауважує про невідповідність оспорюваної додаткової угоди ПКЕЕ, а саме пунктів 6.28, 6.6, 6.23.2.1 і 12.1, положенням статті 5 Закону України "Про електроенергетику" і статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.09.2018, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018, у задоволенні позовів ОК "ЖБК "Новий" та ОСББ "Аккаржа" відмовлено.

Судові рішення аргументовано недоведеністю позивачами наявності обставин, з якими закон пов`язує недійсність правочину, а також відсутністю порушення прав або інтересів ОСББ "Аккаржа" внаслідок укладення спірної угоди.

2.2. Постановою Верховного Суду від 16.05.2019 скасовано судові рішення у частині відмови у задоволенні позову ОК "ЖБК "Новий" до АТ "Одесаобленерго" про визнання недійсною додаткової угоди від 26.07.2012 № 7 до договору від 29.04.2010 № И153308, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У постанові суду касаційної інстанції зазначено про необхідність дослідження правового статусу ОК "ЖБК "Новий" стосовно того, чи належить позивач до суб`єктів господарювання у розумінні положень Господарського кодексу України та Закону України "Про кооперацію"; надання правової оцінки доводам ОК "ЖБК "Новий" про те, що обслуговуючий кооператив як споживач віднесений до категорії "населення", а також щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень пункту 6.23.1 ПКЕЕ.

У решті судові рішення про відмову у задоволенні позовної заяви третьої особи - ОСББ "Аккаржа" до ПрАТ "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" та ОК "ЖБК "Новий" про визнання недійсною додаткової угоди від 26.07.2012 № 7 до договору від 29.04.2010 № И153308 залишено без змін.

2.3. Під час нового розгляду рішенням Господарського суду Одеської області від 05.07.2019 у задоволенні позову ОК "ЖБК "Новий" до АТ "Одесаобленерго" про визнання недійсною додаткової угоди від 26.07.2012 № 7 до договору від 29.04.2010 № И153308 відмовлено повністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність законодавчо передбачених підстав для визнання недійсною додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії, а також про відсутність порушення прав або інтересів позивача.

2.4. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 рішення Господарського суду Одеської області від 05.07.2019 скасовано, позов задоволено, визнано недійсною додаткову угоду від 26.07.2012 № 7 до договору про постачання електричної енергії від 29.04.2010 № И153308, укладеного між АТ "Одесаобленерго" та ОК "ЖБК "Новий".

Суд апеляційної інстанції визнав помилковими висновки місцевого суду та дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись із постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019, АТ "Одесаобленерго" у касаційній скарзі просить її скасувати, а рішення Господарського суду Одеської області від 05.07.2019 залишити в силі, обґрунтовуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував доводів відповідача, не перевірив рішення суду першої інстанції, не дослідив наявних матеріалів справи, повно і всебічно не оцінив усіх доказів у справі в їх сукупності.

Заявник касаційної скарги наголошує, що суд апеляційної інстанції всупереч вимогам частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України не навів норму матеріального права, якій не відповідає оспорювана додаткова угода від 26.07.2012 № 7.

Крім того, у порушення положень частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України суд апеляційної інстанції необґрунтовано дійшов висновку щодо початку перебігу позовної давності.

3.2. У відзиві на касаційну скаргу ОК "ЖБК "Новий", заперечуючи проти її задоволення, просить постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 у справі залишити без змін із підстав її правомірності, законності та обґрунтованості.

4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, присутнього у судовому засіданні представника відповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з таких підстав.

4.2. Як свідчать матеріали справи та установили суди під час розгляду справи, 29.04.2010 між АТ "Одесаобленерго" (постачальник) та ОК "ЖБК "Новий" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № И153308, згідно з розділом 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачеві для забезпечення потреб електроустановок споживача із приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені у додатку "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена у додатку "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" між відповідачем і позивачем або інша межа, обумовлена в окремому додатку до договору.

Суди встановили, що приєднання ОК "ЖБК "Новий" до електричних мереж АТ "Одесаобленерго" виконано через електричні мережі ТОВ "Стройтехснаб" за рахунок вільної потужності товариства.

Мешканці багатоповерхового будинку здійснюють прямі розрахунки з АТ "Одесаобленерго" на підставі окремих договорів про користування електричною енергією.

Матеріали справи також свідчать, що акт від 26.04.2010 № 10/4/1 "Розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" (додаток № 7 до договору), а також однолінійну схему електропостачання (додаток № 7.1 до договору) підписали споживач - ОК "ЖБК "Новий" і постачальник - ТОВ "Стройтехснаб" (том 1, а. с. 42).

У зазначеному акті від 26.04.2010 № 10/4/1 визначено балансову належність електромереж та установок.

За змістом пункту 1.2 ПКЕЕ (у редакції, чинній на час укладення договору, оспорюваної угоди і виникнення спірних правовідносин) ОК "ЖБК "Новий" є субспоживачем, підключеним до мереж основного споживача - ТОВ "Стройтехснаб".

4.3. Матеріали справи також свідчать, що АТ "Одесаобленерго", посилаючись на наявність дебіторської заборгованості за використану ТОВ "Стройтехснаб" електроенергію і необхідність припинення постачання електроенергії на об`єкти товариства, запропонувало ОК "ЖБК "Новий", ТОВ "Компанія Еліткомсервіс", ОСББ "Аккаржа" і ОСББ "Наш дім" починаючи із липня 2012 року, на період зупинення роботи ТОВ "Стройтехснаб" сплачувати за електроенергію згідно з додатковими рахунками, які будуть сформовані шляхом поділу різниці між кількістю електроенергії, яка надійшла на мережі ТОВ "Стройтехснаб" за звітами субспоживачів, пропорційно споживанню субспоживачів (лист від 11.07.2012 № 01/02-1008, том 1, а. с. 48).

4.4. Так, суди установили, що 26.07.2012 між АТ "Одесаобленерго" та ОК "ЖБК "Новий" укладено додаткову угоду № 7 до договору про постачання електричної енергії від 29.04.2010 № И153308, за змістом якої у зв`язку із послідовним приєднанням засобів обліку споживача ТОВ "Стройтехснаб" і субспоживачів, на час зупинення роботи основного споживача - ТОВ "Стройтехснаб", відповідно до пункту 6.23.1.2 чинних ПКЕЕ сторони погодили:

- визначати обсяг електричної енергії, спожитої субспоживачем ОК "ЖБК "Новий", шляхом додавання обсягу втрат електричної енергії, пов`язаних зі спільним використанням технологічних електричних мереж основного споживача, до обсягу електричної енергії, отриманої субспоживачем за розрахунковими засобами обліку;

- проводити оплату належної ОК "ЖБК "Новий" частини втрат в електромережах ТОВ "Стройтехснаб" згідно з додатковими рахунками, які будуть сформовані шляхом поділу різниці між кількістю електроенергії, що надійшла у мережі ТОВ "Стройтехснаб", та звітами субспоживачів, пропорційно споживанню субспоживачів.

4.5. Як свідчать матеріали справи, предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога ОК "ЖБК "Новий" до АТ "Одесаобленерго" про визнання недійсною додаткової угоди від 26.07.2012 № 7 до договору про постачання електричної енергії від 29.04.2010 № И153308, укладеного між сторонами, із посиланням, зокрема, на укладення оспорюваної угоди під впливом тяжкої обставини, пов`язаної із загрозою повного відключення житлових будинків від електропостачання внаслідок зупинення роботи ТОВ "Стройтехнаб" (основного споживача- власника мереж), а також через укладення додаткової угоди із порушенням вимог ПКЕЕ, Закону України "Про електроенергетику" і статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

4.6. Згідно зі статтями 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 цього Кодексу).

4.7. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 і 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд має встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання такого правочину недійсним на момент його вчинення.

4.8. Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергія) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (частина 7 статті 276 зазначеного Кодексу).

За змістом статті 26 Закону України "Про електроенергетику" (чинного на час укладення між сторонами договору та оспорюваної угоди) споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3.26 ПКЕЕ у разі, якщо до технологічних електричних мереж основного споживача приєднані електроустановки інших суб`єктів господарювання, власників мереж тощо, розрахунковий облік має бути організований основним споживачем таким чином, щоб забезпечити складення балансу електричної енергії у власних технологічних електричних мережах для проведення комерційних розрахунків; споживач (власник електричних мереж), технологічні електричні мережі якого використовуються електропередавальною організацією для передачі (транзиту) електричної енергії в електричні мережі субспоживачів або електропередавальної організації, має надати електропередавальній організації у повному обсязі необхідні вихідні дані для визначення в передбаченому цими Правилами порядку величини технологічних втрат електричної енергії, що пов`язані з передачею (транзитом) електричної енергії в електричні мережі інших суб`єктів.

За змістом пункту 6.23 ПКЕЕ обсяг електричної енергії, спожитої основним споживачем та субспоживачем, визначається залежно від порядку (схеми) приєднання засобів обліку з урахуванням втрат електричної енергії, пов`язаних із спільним використанням технологічних електричних мереж основного споживача.

Згідно з підпунктом 6.23.1 пункту 6.23 ПКЕЕ у разі послідовного приєднання засобів обліку споживача та субспоживача якщо точка продажу електричної енергії субспоживачу встановлена на межі балансової належності суміжних електроустановок, які належать за ознакою права власності основному споживачу та субспоживачу: для визначення обсягу електричної енергії, спожитої основним споживачем, обсяг втрат електричної енергії, пов`язаних із спільним використанням технологічних електричних мереж основного споживача, віднімається від різниці між обсягом електричної енергії, що надійшла в електричні мережі основного споживача, та обсягом електричної енергії, відданої в електричні мережі субспоживача (субспоживачів); обсяг електричної енергії, спожитої субспоживачем, визначається за засобом обліку електричної енергії, отриманої субспоживачем (підпункт 6.23.1.1 ПКЕЕ).

Якщо точка продажу електричної енергії субспоживачу встановлена на межі балансової належності суміжних електроустановок, які належать за ознакою права власності основному споживачу та електропередавальній організації або іншому споживачу: для визначення обсягу електричної енергії, спожитої основним споживачем, обсяг втрат електричної енергії, пов`язаних із спільним використанням технологічних електричних мереж основного споживача, віднімається від різниці між обсягом електричної енергії, що надійшла в електричні мережі основного споживача, та обсягом електричної енергії, відданої в електричні мережі субспоживача (субспоживачів); для визначення обсягу електричної енергії, спожитої субспоживачем, обсяг втрат електричної енергії, пов`язаних із спільним використанням технологічних електричних мереж основного споживача, додається до обсягу електричної енергії, отриманої субспоживачем (підпункт 6.23.1.2 ПКЕЕ).

4.9. Суд апеляційної інстанції установив, що згідно з умовами договору про постачання електричної енергії від 08.01.2008 № И1533, укладеного між АТ "Одесаобленерго" і ТОВ "Стройтехнаб" (який був чинним на час укладення оспорюваної додаткової угоди і розгляду справи), а саме згідно з додатком до цього договору - розрахунком втрат електроенергії в мережах споживача (том 3, а. с. 63), у разі встановлення засобів обліку не на межі розподілу балансової належності електромереж, втрати електроенергії активні та реактивні на ділянці мережі від межі розподілу до місця встановлення розрахункових засобів обліку мають бути віднесені на рахунок організації, на балансі якої перебуває зазначена ділянка мереж.

У цьому додатку до договору про постачання електричної енергії від 08.01.2008 № И1533 (розрахунок втрат електроенергії в мережах споживача) також установлено, що у разі повного відключення від електропостачання струмоприймачів основного споживача всі втрати електричної енергії у мережах основного споживача розподіляються між субспоживачами.

Водночас суд апеляційної інстанції установив, а сторони не спростували, що ОК "ЖБК "Новий" і ТОВ "Стройтехснаб" використовують спільні електричні мережі, які належать ТОВ "Стройтехснаб".

АТ "Одесаобленерго" не здійснювало відключення ТОВ "Стройтехснаб" від електропостачання.

При цьому суд апеляційної інстанції установив, що АТ "Одесаобленерго" не обґрунтувало, яким чином зупинення роботи ТОВ "Стройтехснаб" пов`язано із покладенням на субспоживачів обов`язку оплатити замість ТОВ "Стройтехснаб" отриману в його мережі електроенергію.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у АТ "Одесаобленерго" не було правових підстав перекладати на ОК "ЖБК "Новий" обов`язок оплатити втрати електричної енергії, пов`язані зі спільним використанням технологічних електричних мереж, оскільки таке питання мало вирішуватися між ОК "ЖБК "Новий" і ТОВ "Стройтехснаб".

Здійснюючи розгляд справи, суд апеляційної інстанції також установив, що за змістом додатку № 2 до договору про постачання електричної енергії від 08.01.2008 № И1533, укладеного між АТ "Одесаобленерго" і ТОВ "Стройтехснаб", облік спожитої електроенергії ТОВ "Стройтехснаб" і субспоживачами, у тому числі ОК "ЖБК "Новий", здійснюється за двома лічильниками, а саме № 36109717, № 36109727.

Кожний субспоживач, у тому числі й ОК "ЖБК "Новий", має окремий лічильник.

Водночас, як установив суд апеляційної інстанції, у ТОВ "Стройтехснаб" немає окремого лічильника, відповідно, обсяги споживання ним електроенергії обраховуються шляхом віднімання від загальних обсягів споживання електроенергії обсягів споживання електроенергії субспоживачами.

Ураховуючи положення законодавства, установивши всі обставини справи, надавши оцінку доводам і аргументам сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки ТОВ "Стройтехснаб" (основний споживач) не відключене від електропостачання, внесення плати за електроенергію на умовах спірної додаткової угоди передбачає оплату позивачем електроенергії, спожитої ТОВ "Стройтехснаб", що, у свою чергу, свідчить про невідповідність оспорюваної угоди від 26.07.2012 № 7 вимогам чинного законодавства, зокрема ПКЕЕ, і отже і про недійсність цієї угоди згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України.

4.10. Щодо заяви АТ "Одесаобленерго" про застосування позовної давності, суд апеляційної інстанції установив, що у цьому випадку позовну давність ОК "ЖБК "Новий" не пропустив.

За змістом статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (стаття 259 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 9.3 укладеного між ОК "ЖБК "Новий" і АТ "Одесаобленерго" договору від 29.04.2010 № И153308 сторони визначили, що відповідно до статті 259 Цивільного кодексу України вони мають право звернутися до суду за захистом свого права, передбаченого цим договором, протягом 5 (п`яти) років від дня, коли сторона довідалась або могла довідатися про порушення цього права.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд апеляційної інстанції установив, що ОК "ЖБК "Новий" про невідповідність оспорюваної угоди стало відомо після ознайомлення з договором про постачання електричної енергії від 08.01.2008 № И1533, укладеним між АТ "Одесаобленерго" і ТОВ "Стройтехснаб", а саме з часу постановлення Господарським судом Одеської області ухвали від 26.10.2015 у справі № 916/3938/15.

При цьому наведений АТ "Одесаобленерго" у касаційній скарзі аргумент, що ОК "ЖБК "Новий" не було стороною договору від 08.01.2008 № И1533, не спростовує висновків суду апеляційної інстанції щодо визначення позовної давності, оскільки про відсутність підстав для нарахування втрат електроенергії, пов`язаних зі спільним використанням технологічних електричних мереж, ОК "ЖБК "Новий" міг дізнатися лише після ознайомлення з умовами договору від 08.01.2008 № И1533 із відповідними додатками, в яких зазначено схему підключення ТОВ "Стройтехснаб".

4.11. Доводи АТ "Одесаобленерго" про залишення судом апеляційної інстанції поза увагою, що станом на 01.01.2019 договір про постачання електричної енергії від 08.01.2008 № И1533 та оскаржувана додаткова угода припинили свою дію, суд не бере до уваги, оскільки у статті 236 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, від 20.03.2019 у справі № 587/2110/16-ц).

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. За змістом частини 1 статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.3. Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 ухваленою із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для її скасування немає.

5.4. Викладені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції, оскільки вони не спростовують висновків суду та фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням.

5.5. Клопотання ОК "ЖБК "Новий", а також третіх осіб - ОСББ "Аккаржа", ОСББ "Наш дім" про передачу справи на розгляд Великої Палати, які є ідентичними за своїм змістом, не можуть бути задоволені, оскільки заявники не навели підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати, зважаючи на положення статті 302 Господарського процесуального кодексу України.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Одесаобленерго" залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 у справі № 916/509/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді К. М. Пільков

Ю. Я. Чумак