РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.01.2020Справа № 910/16081/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши

матеріали господарської справи

за позовом Приватного підприємства «Приватна друкарня»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гренландія»

про стягнення 52 032,03 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Приватна друкарня» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гренландія» про стягнення 52 032,03 грн. у тому числі 48 722, 94 грн. - основного боргу, 3 040, 79 грн. - пені та 268,30 грн. - 3 % річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач належним чином не виконав умови договору поставки №30 від 04.01.2016 в частині оплати грошових коштів за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/16081/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

У відповідності до статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 18.11.2019 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 899 за адресою відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 899 ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2019 року у справі № 910/16081/19 вручено уповноваженому представнику відповідача - 20.11.2019 року.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі відповідачем відзиву або інших документів суду не надано.

Згідно з частиною другою статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 04.01.2016 укладено договір поставки № 30, згідно з яким позивач зобов`язався виготовляти та поставляти поліграфічну продукцію, а відповідач - приймати та оплачувати її.

Пунктом 10.1 договору № 30 від 04.01.2016 встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками та діє до 31.12.2016. Якщо за 15 днів до закінчення строку дії данного договору, жодна із сторін не заявить про намір його розірвати, договір вважається пролонгованим на той же строк і на тих же умовах.

За відсутності доказів протилежного, судом встановлено, що договір № 30 від 04.01.2016 є чинним на час розгляду даного спору.

Згідно пункту 1.2 договору № 30 від 04.01.2016 асортимент, технічні характеристики, терміни постачання, ціна та строки оплати узгоджуються сторонами шляхом складання окремих документів (специфікацій, протоколів, актів, накладних, тощо), які є невід`ємними частинами цього договору.

Сторонами у справі 08.05.2019 укладено специфікацію № 08/05/19 до договору № 30 від 04.01.2016, у якій узгоджено поставку поліграфічної продукції загальною кількістю 41 200 штук на суму 100 857, 60 грн. на умовах 100 % попередньої оплати.

Пунктом 3.4 договору № 30 від 04.01.2016 встановлено, що фактично поставлена кількість товару може відрізнятись від кількості, вказаної в замовленні, в межах ± 10 %.

Позивач стверджує, що у липні 2019 поставив відповідачу поліграфічну продукцію у кількості 40 328 штук загальною вартістю 98 722, 94 грн. відповідно до договору № 30 від 04.01.2016 та специфікації № 08/05/19 від 08.05.2019.

В якості доказу цього твердження позивачем надано підписану представниками сторін у справі видаткову накладну № 1954 від 23.05.2019 на суму 98 722, 94 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором поставки № 30 від 04.01.2016 також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов даної угоди.

За твердженням позивача поставлені товари відповідач оплатив частково (протягом вересеня - жовтня 2019 року загальною сумою 50 000, 00 грн.), у результаті чого на момент звернення до суду існує прострочена заборгованість у розмірі 48 722, 94 грн.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частиною шостою статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Доказів оплати відповідачем вказаної позивачем суми заборгованості за отриманий товар суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення основної суми боргу у загальному розмірі 48 722, 94 грн. є правомірною і підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 040, 79 грн. - пені та 268, 30 грн. - 3% річних за період 06.09.2019 - 11.11.2019.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.3 договору № 30 від 04.01.2016 встановлено, що за порушення строків оплати товару відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченного товару за кожен день прострочки.

Судом перевірено наведений у позовній заяві розрахунок пені та визнано його арифметично вірним.

За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 3 040, 79 грн. пені, розрахованої за період 06.09.2019-11.11.2019.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку розрахунку суми 3% річних, суд дійшов висновку про те, що нарахування здійснено вірно.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 268, 30 грн. - 3% річних, нарахованих за період 06.09.2019-11.11.2019.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства «Приватна друкарня» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гренландія» про стягнення 52 032,03 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гренландія» (03058, місто Київ, вулиця Західна, будинок 11, квартира 34, ідентифікаційний код 36196836) на користь Приватного підприємства «Приватна друкарня» (29018, Хмельницька область., місто Хмельницький, вулиця Тернопільська, будинок 17/2 А, ідентифікаційний код 31733903) 48 722 (сорок вісім тисяч сімсот двадцять дві) грн. 94 коп. - заборгованості, 3 040 (три тисячі сорок) грн. 79 коп. - пені, 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 30 коп. - 3 % річних та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк