ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" січня 2020 р. м ХарківСправа № 922/220/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Харківської міської ради, м. Харків,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азоврітейл», м. Запоріжжя,
про стягнення заборгованості з орендної плати,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада, звернувся із позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Азоврітейл», про стягнення 321 970,72 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Бібліка, 4-А, у м. Харкові, площею 0,1875 га.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху зважаючи на наступне.

Приписами частини 2 статті 162 ГПК України встановлено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (частина 5 статті 164 ГПК України).

Частинами першою та другою статті 58 ГПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно до частини 1 статті 56 ГПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представництво за своєю природою - це організаційне правовідношення, змістом якого є повноваження однієї особи (представника) діяти від імені, в інтересах іншої особи, яке виникає з договору, закону, акта органу публічної влади. Крім того, представництвом є діяльність представника, спрямована на реалізацію наданих йому повноважень. Змістом відносин представництва є повноваження, без яких останнє не може існувати.

Як повноваження розуміють систему двох суб`єктивних прав представника, одне з яких є абсолютним, інше - відносним. Абсолютне право представника містить у собі можливість вчинення певних дій від імені та в інтересах особи, а відносне право полягає у тому, що представник вправі розраховувати на те, що всі юридичні наслідки, створені його діями, виникнуть лише для особи, яку він представляє, а не для самого представника.

Визначення довіреності міститься у частині третій статті 244 Цивільного кодексу України, за якою довіреність - це письмовий документ, що видається довірителем представнику для засвідчення його повноважень перед третіми особами в процесі здійснення представництва.

Специфіка представництва за довіреністю в господарському судочинстві зумовлена його публічно-правовим та офіційним характером, оскільки реалізація права на звернення до суду, в тому числі підписання позовної заяви, є процесуальною формою реалізації повноважень з представництва.

З 29 грудня 2019 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" (№ 390-ІХ від 18 грудня 2019 року). Цим законом розширюються можливості самопредставництва органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення в суді.

Згідно частиною 4 статті 56 ГПК України, в редакції Закону № 390-IX від 18 грудня 2019 року, Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Отже, прийнятий Закон визначає поняття «самопредставництва юридичної особи» шляхом закріплення такого права не лише за керівником, членом виконавчого органу юридичної особи, а для держави та територіальної громади - за керівником відповідного органу, а і за іншими уповноваженими особами.

Працівник органу державної влади, органу місцевого самоврядування підтверджує право на звернення від імені такого органу в порядку самопредставництва, для чого надає суду:

- витяг з контракту, в якому визначено, що особа має повноваження представляти орган державної влади, орган місцевого самоврядування в суді в конкретній судовій справі без окремого доручення; або

- оригінал або копія трудового договору (акту про призначення), або оригінал посвідчення та витяг з посадової інструкції в якій визначено, що особа має повноваження представляти орган державної влади, орган місцевого самоврядування в суді без окремого доручення керівника; та

- окреме доручення (резолюція) керівника, в якому визначено повноваження особи представляти інтереси державного орган, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування в суді в конкретній судовій справі, якщо посадовою інструкцією або контрактом не передбачено право такої особи представляти інтереси юридичної особи без такого доручення.

Відповідно до правил частини 1 статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи: як в порядку самопредставництва, так і іншими особами як представниками юридичної особи, що мають статус адвоката. У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

Отже, в даній справі територіальна громада, яка діє через відповідний орган місцевого самоврядування, може брати участь у судовому процесі або шляхом самопредставництва, або через свого представника (в тому числі за довіреністю), якщо останній має статус адвоката.

Як встановлена судом, позовна заява підписана Шафоростовою Аліною Анатоліївною, на підтвердження повноважень якої до матеріалів заяви представлено копію довіреності від 19 грудня 2019 року за № 08-21/4299/2-19 за умовами якої Харківська міська рада уповноважує Шафоростову Аліну Анатоліївну представляти інтереси Харківської міської ради в місцевих судах, з усіма правами, що учасникам справи відповідними процесуальними кодексами України.

Втім, виключно довіреність, за відсутності інших передбачених частиною 4 статті 56 Господарського процесуального кодексу України доказів (статуту, положення, трудового договору, контракту тощо) не є доказом, що відповідна особа уповноважена діяти від імені відповідного органу місцевого самоврядування в порядку самопредставництва. Також виключно довіреність, за відсутності в Єдиному реєстрі адвокатів України відомостей про те, що відповідна особа має статус адвоката і такого документа не було нею надано суду, не може належним чином підтверджувати її повноваження на здійснення представництва органу місцевого самоврядування в суді 1 січня 2020 року (Постанова Верховного Суду від 21 січня 2020 року по справі № 924/440/19).

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Судом встановлено, що позовна заява містить лише копію довіреності, без надання відповідних документів на підтвердження того, що Шафоростова Аліна Анатоліївна, уповноважена діяти від імені Харківської міської ради відповідно до закону, положення, статуту та мала право на підписання та/або подання позовної заяви у даній господарській справі від імені вказаного органу місцевого самоврядування в порядку самопредставництва.

Доказів того, що Шафоростова Аліна Анатоліївна є адвокатом, матеріали позовної заяви не містять.

Враховуючи вищенаведене, суд зауважує, що Харківською міською радою не надано належних та достатніх доказів, передбачених частиною 4 статті 56 ГПК України, на підтвердження наявності у представника (Шафоростової Аліни Анатоліївни) повноважень представляти інтереси органу місцевого самоврядування в суді (відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту)) в порядку самопредставництва. Довіреності, видана на представника від 19 грудня 2019 року за № 08-21/4299/2-19 (копія якої міститься в матеріалах позовної заяви), за відсутності у останньої статусу адвоката, а також за відсутності інших, передбачених частиною 4 статті 56 ГПК України доказів, не може належним чином підтверджувати, що Шафоростова Аліна Анатоліївна є уповноваженою особою відповідного органу місцевого самоврядування, котра діє від його імені в порядку самопредставництва чи представництва. Відтак, законних підстав для участі такої особи, відповідно до норм чинного на даний час законодавства, суд не вбачає, що унеможливлює відповідність поданої позовної заяви вимогам статей 162, 164 ГПК України та є підставою задля залишення позовної заяви без руху.

Крім того, приписами пунктів 3, 5, 8 частини 3 статті 162 ГПК України встановлено, що позовна заява повинна містити, зокрема, обгрунтований розрахунок сум, що стягуються; зазначення доказів, що підтверджують обставини обґрунтування позовних вимог з переліком документів та інших доказів, які додаються до заяви. При цьому, згідно частини 2 статті 80 та частини 2 статті 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Як встановлено судом, предметом даного позову є стягнення 321 970,72 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Бібліка, 4-А, у м. Харкові, площею 0,1875 га. Однак, позивачем не представлено до позовної заяви копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та копію витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Бібліка, 4-А, у м. Харкові, площею 0,1875 га.

Крім того, на думку позивача за відповідачем рахується заборгованість по сплаті орендної плати у період з 01 лютого 2017 року по 30 вересня 2017 року у сумі 321 970,72 грн., однак жодного детального розрахунок розміру заборгованості зі сплати орендної плати за вказаний період позивачем не надано.

Також у позовній заяві позивач стверджує, що 16 грудня 2013 року нерухомість (27/100), для обслуговування якої надавалась земельна ділянка за договором оренди землі від 14 лютого 2002 року № 48/02, перейшла до відповідача за договором купівлі-продажу серія та номер: № 1525 від 18 грудня 2012 року та нерухомість (73/100), для обслуговування якої надавалась земельна ділянка за договором оренди землі від 14 лютого 2002 року № 48/02, перейшла до відповідача за договором купівлі-продажу серія та номер: № 1526 від 18 грудня 2012 року.

Проте, до матеріалів позовної заяви не надано письмових доказів на підтвердження вище сказаних фактів, як-то інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Клопотань про витребування вище вказаних письмових доказів матеріали позовної заяви не містять.

Разом з цим, відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 4 статті 74 ГПК України вказує на те, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Відображені у статті 14, частині 4 статті 74 ГПК України принципи змагальності сторін та диспозитивності не надають суду можливості самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків. В свою чергу, не подання позивачем необхідних документів нівелює можливість дотримання судом вазаних принципів господарського судочинства та унеможливлює правильне і своєчасне вирішення господарського спору.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 3 статі 174 Господарського процесуального кодексу України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 56, 58, 162, 164, 174, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити позовну заяву Харківської міської ради без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - до 10 лютого 2020 року (включно) шляхом надання до суду:

доказів на підтвердження здійснення повноважень Шафоростової Аліни Анатоліївни від імені Харківської міської ради в порядку самопредставництва органу місцевого самоврядування або свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та копію витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Бібліка, 4-А, у м. Харкові, площею 0,1875 га;

інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо нерухомості, яка рахується за відповідачем та розташована на земельній ділянці по вул. Бібліка, 4-А, у м. Харкові, площею 0,1875 га;

детальний розрахунок розміру заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 321 970,72 грн. за період з 01 лютого 2017 року по 30 вересня 2017 року.

Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвалу підписано 29 січня 2020 року.

Суддя Н.В. Калініченко
справа № 922/220/20