РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2020 року м. Чернігів справа № 927/784/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження господарську справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця Грядунова Дмитра Валерійовича,

АДРЕСА_1

адреса для листування АДРЕСА_2

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Лугіна Віктора Миколайовича,

АДРЕСА_3

АДРЕСА_4

про розірвання договору та стягнення 205867,29грн

за участю представників сторін:

від позивача: Салівон Д.О., адвокат,

від відповідача: Підгорний К.Є., адвокат.

У судовому засіданні 24.01.2020 була проголошена вступна та резолютивна частини рішення на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Фізичною особою - підприємцем Грядуновим Дмитром Валерійовичем подано позов до Фізичної особи - підприємця Лугіна Віктора Миколайовича про розірвання договору № 6-Г від 30.04.2019, стягнення 82320грн попередньої оплати, 95686,03грн відшкодування неповернутої давальницької сировини у вигляді збитків, 2848,10грн інфляційних втрат, 1858,00грн 3 % річних, 12348грн 3 % від вартості несвоєчасно виконаного замовлення, 10807,16грн процентів за користування чужими грошовими коштами.

В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань по договору № 6-Г від 30.04.2019 щодо виготовлення продукції, не повернення попередньої оплати в сумі 82320грн та вартості давальницької сировини в розмірі 95686,03грн.

Ухвалою суду від 30.09.2019, після усунення недоліків позовної заяви, з урахуванням ухвали від 30.09.2019 про виправлення описки, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.10.2019.

18.10.2019, у встановлений судом строк, до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатком, в якому відповідач заперечує щодо позовних вимог. В обґрунтування заперечень посилається на те, що для виконання умов договору № 6-Г від 30.04.2019, ФОП Лугіним В.М. залучено субпідрядника, укладено 02.05.2019 договір з ТОВ "РОБАМАГ Україна". На виконання умов договору № 6-Г від 30.04.2019 відповідач виготовив рюкзаки в кількості 90 штук, комплект заготовок для виробництва рюкзаків в кількості 14 штук, а також здійснив розкрій тканини поліестер 600 Д на 90 рюкзаків, тканини поліестер 300 Д на 190 рюкзаків та тканини підкладкової на 190 рюкзаків. Безпосереднім виконавцем даної роботи було ТОВ "РОБАМАГ Україна". 21.05.2019 представник відповідача в присутності працівників ТОВ "РОБАМАГ Україна" передав позивачу рюкзаки в кількості 16 штук за адресою: вул. Ніжинська, 29Б, м. Київ. 13.06.2019 відповідач на вимогу позивача повернув останньому давальницьку сировину (матеріали), яку ще не було використано, у тому числі повернув розкрій тканини поліестер 600 Д на 90 рюкзаків, тканини поліестер 300 Д на 190 рюкзаків та тканини підкладкової на 190 рюкзаків. На даний час у відповідача наявна продукція - рюкзаки в кількості 74 шт. та комплекти заготовок для рюкзаків в кількості 14 шт., які відповідач готовий передати позивачу. На звернення відповідача щодо відвантаження готової продукції позивач не відреагував Крім того, відповідач зазначає, що позивач в порушення умов договору не надав відповідачу картонні коробки, в які повинна бути упакована продукція; сертифікати відповідності сировини; зразки-еталони на продукцію. Відповідач вважає, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують вартість переданих відповідачу матеріалів. Попередня оплата у сумі 82320грн, отримана відповідачем, використана останнім на виготовлення 90 рюкзаків, заготовок для виготовлення рюкзаків в кількості 14 шт. та розкрій тканини поліестер 600 Д на 90 рюкзаків, тканини поліестер 300 Д на 190 рюкзаків та тканини підкладкової на 190 рюкзаків, вартість яких становить 71344грн + 19551грн. Отже, відповідач зазначає, що неможливість завершення виконання ним робіт у повному обсязі сталася з вини позивача. Вартість виконаних відповідачем робіт перевищує суму попередньої оплати; вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних є похідними та такими, що не підлягають задоволенню. У позовній заяві не наведено жодної обставини, яка є підставою для розірвання договору.

04.11.2019 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що договірні відносини ФОП Лугіна В.М. та ТОВ "РОБАМАГ" не стосуються ФОП Грядунова Д.В. Відповідач не виготовив та не поставив товар в обумовлені договором строки. Позивач не отримував рюкзаки у кількості 16 шт. та давальницьку сировину, доказів такого отримання відповідачем не надано. Також позивачу не було відомо про виготовлення відповідачем рюкзаків в кількості 90 штук, комплекту заготовок для виробництва рюкзаків в кількості 14 штук, а також здійснення розкрою тканини поліестер 600 Д на 90 рюкзаків, тканини поліестер 300 Д на 190 рюкзаків та тканини підкладкової на 190 рюкзаків. Заяви свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивач вважає неналежними доказами і такими, що підтверджують факт розголошення конфіденційної інформації, пов`язаної з укладанням і виконанням спірного договору підряду.

Ухвалою суду від 26.11.2019 справу №927/784/19 прийнято до провадження суддею Моцьором В.В.

26.11.2019 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач підтримав свої позиції, викладені у відзиві на позов. Крім того, зазначив, що позивач не повідомив відповідача про склад, де по договору відбудеться передача готової продукції; на звернення відповідача щодо відвантаження готової продукції не відреагував. З огляду на те, що позивач не виконував умови договору, відповідач не вважає себе таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань по договору. Показання свідків відповідач вважає належними і допустимими доказами, будь-якого порушення конфіденційності договору ці показання не мають.

У підготовчому засіданні 26.11.2019 та 03.12.2019 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 03.12.2019 та 26.12.2019 відповідно.

У підготовчому засіданні 03.12.2019 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.01.2020.

У судове засідання 15.01.2020 прибули повноважні представники сторін, суд розпочав розгляд справи по суті.

Представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з мотивів, викладених у позові.

Відповідач позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив.

Суд постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні на 24.01.2020.

У судовому засіданні 24.01.2020 відбулись судові дебати.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини.

30.04.2019 між Фізичною особою - підприємцем Грядуновим Дмитром Валерійовичем (надалі - Замовник, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Лугіним Віктором Миколайовичем (надалі - Підрядник, відповідач) укладено договір № 6-Г (надалі - договір) (а.с. 15-23 том 1).

Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов`язання здійснити розкрій, виконати роботи по виготовленню швейної продукції, в асортименті та по цінах, зазначених у Специфікаціях чи протоколі погодження цін, який є невід`ємною частиною даного договору, з наданої Замовником сировини (надалі - давальницька сировина).

Замовник приймає на себе зобов`язання прийняти виготовлену Підрядником продукцію, та на умовах даного договору зобов`язаний провести розрахунок за надані послуги по виготовленню швейної продукції чи по її розкрою.

Погодження цін, асортименту продукції, що виготовляється із сировини Замовника та її обсяги, строки по договору, сторони узгоджують Протоколом, що є невід`ємною частиною даного договору, з урахуванням умов даного договору (п.1.3 договору).

Відповідно до п.4.4.3 договору, Підрядник зобов`язаний здійснювати відпуск готової продукції, виготовленої з давальницької сировини не пізніше строку, зазначеного в погодженому Підрядником наряд-замовленні або в Протоколі, який є невід`ємним додатком до Договору. Даний пункт підлягає виконанню за умови виконання замовником п.2.2, п.4.2.3, п.8.2 Договору, у іншому випадку відпуск продукції проводиться з урахуванням пунктів даного договору та вимог діючого законодавства.

Згідно з п. 8.1. договору за надання послуг по виготовленню швейних виробів Замовник сплачує Підряднику вартість зазначену в рахунку на оплату Підрядника. Ціна за одиницю виготовленої продукції зазначається в Специфікації чи протоколі погодження цін.

Пунктом 8.2. встановлено, що розрахунки по даному договору здійснюються Замовником у національній валюті України у готівковій формі шляхом внесення попередньої оплати в розмірі 20%, вартості замовлених послуг, вказаних у Протоколі, протягом 3-х банківських днів з дати підпису договору. Далі, за кожну окрему партію оплата в розмірі 80% (від суми партії), яка вноситься одразу після прийому товару. Кількість товару у кожній партії зазначається у протоколі погодження. При виявленні дефектної продукції, сума розрахунку за кожну окрему партію зменшується, та відповідає кількості фактично прийнятої продукції.

Сума договору становить 411600,00грн (п. 8.3 договору).

Даний договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до 21.06.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за даним договором (п. 14.1 договору).

Протоколом погодження цін, асортименту виробів, терміну виконання виробів, які підлягають пошиву з сировини Замовника (кошторис на виконання робіт по виготовленню швейних виробів) до договору №6-Г від 30.04.2019 (надалі - Протокол погодження) сторонами узгоджено: найменування - рюкзак, кількість - 600 штук, кінцевий строк виготовлення - 21.06.2018, ціну без ПДВ за одиницю - 686,00, загальну суму договору - 411600,00грн (а.с. 25 том 1).

Відповідно до Протоколу погодження до кінцевої ціни входить пошив та печать логотипу. Загальна кількість 600 штук (300 чорних, 300 сірих), із них 600 мають 3 логотипа, а 50 мають три логотипа і один іменний напис.

Виготовлення продукції розбивається на 5 партій:

Перша партія - 50-100 штук - до 17 травня

Друга партія - 70-120 штук - до 28 травня

Третя партія - 120-150 штук - до 4 червня

Четверта партія - 120-150 штук - до 14 червня

П`ята партія - стільки, скільки залишилося до загальної кількості товару - до 21 червня.

На виконання умов договору Замовником було сплачено попередню оплату в розмірі 20% вартості замовлених послуг, а саме 30.04.2019 Підряднику були передані грошові кошти в сумі 82320,00грн в якості попередньої оплати, що підтверджується Актом внесення попередньої оплати до договору №6-Г від 30.04.2019 (а.с. 24 том 1).

Також 30.04.2019 Замовником було передано сировину по Акту приймання-передачі давальницької сировини (матеріалів) до договору №6-Г від 30.04.2019 без переходу на них права власності (а.с. 26-27 том 1).

02.05.2019 між Фізичною особою - підприємцем Лугіним Віктором Миколайовичем (надалі - Замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РОБАМАГ Україна" (Виконавець) укладено договір №02-05/19, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання виготовити в строк з сировини та наданих лекал Замовника швейну продукцію, в асортименті та по цінах, зазначених у Специфікаціях чи протоколі погодження цін, який є невід`ємною частиною даного договору (надалі - договір №02-05/19) (а.с. 126-131 том 1).

Замовник приймає на себе зобов`язання прийняти виготовлену виконавцем продукцію, та на умовах даного договору зобов`язаний провести розрахунок за надані послуги по виготовленню швейної продукції (п.1.2 договору №02-05/19).

Погодження цін, асортименту виготовляємої продукції із сировини Замовника та її обсяги, сторони узгоджують у Специфікаціях або протоколом, що є невід`ємною частиною даного договору (п.1.3 договору №02-05/19).

Відповідно до умов п. 5.1, 5.5 договору №02-05/19 давальницьку сировину Замовник передає Виконавцю згідно накладної та затвердженого наряд-замовлення, підписаного Протоколу у погодженій обома сторонами кількості, асортименті та строки. Сировина вважається остаточно прийнятою Виконавцем по кількості та якості після сплину 5 робочих днів, починаючи з дня, вказаного у Акті прийому-передання.

Передача готової продукції по кількості відбувається на складі Виконавця за адресою: вул. Князя Чорного, буд. 4, м. Чернігів, Україна, 14000. Готова продукція передається від Виконавця Замовнику по накладній на підставі належно оформленої довіреності Замовника. Датою передачі товару вважається дата підписання накладної на прийняття товару та підписання Акту прийому-передачі товару обома сторонами по договору (п. 6.1 договору №02-05/19).

Відповідно до п.7.2 договору №02-05/19 розрахунки за надані послуги по пошиву здійснюються Замовником у національній валюті України у безготівковій формі шляхом внесення 100% коштів вартості послуг, вказаних в акті здачі-приймання, не пізніше 3-х банківських днів з дати його підписання. Оплата здійснюється до відвантаження продукції.

Даний договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за даним договором (п. 13.1 договору №02-05/19).

В протоколі погодження цін договору №02-05/19 сторони узгодили, що виготовляються швейні вироби - рюкзаки певної комплектації (надалі - вироби); загальна кількість - 600 одиниць; вартість виготовлення 1 виробу - 650грн, яка складається з: - розкрій - 15% від вартості, що складає 93грн, - нанесення логотипу - 6% від вартості, що складає, 35грн, заготовка основних деталей - 60% від вартості, що складає 370грн, - зшивання виробу (рюкзака) з заготовлених деталей - 19% від вартості, що складає 117грн (а.с. 132 том 1).

Як зазначив відповідач, на виконання умов договору №02-05/19 Товариство з обмеженою відповідальністю "РОБАМАГ Україна" виготовило та передало ФОП Лугіну В.М. рюкзаки в кількості 90 штук, комплекти заготовок для виробництва рюкзаків в кількості 14 штук, а також здійснило розкрій тканини поліестер 600 Д на 90 рюкзаків, тканини поліестер 300 Д на 190 рюкзаків та тканини підкладкової на 190 рюкзаків, що також підтверджується наявними в матеріалах справи заявами свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 135, 138 том1).

В заяві свідка також зазначено, що 21.05.2019 представник ФОП Лугін В.М. у присутності свідка ОСОБА_3 та директора ТОВ "РОБАМАГ Україна" ОСОБА_4 передав особисто в руки ФОП Грядунову Д.В. рюкзаки в кількості 16 штук. Передача рюкзаків відбулась за адресою: АДРЕСА_2. Разом із рюкзаками ФОП Грядунову Д.В. було передано два примірники акта здачі-приймання цієї продукції. Він пообіцяв протягом 5 днів перевірити якість вказаних рюкзаків, цей акт підписати і надіслати його ФОП Лугіну В.М. поштою.

13.06.2019 Фізичною особою - підприємцем Грядуновим Дмитром Валерійовичем та Фізичною особою - підприємцем Лугіним Віктором Миколайовичем підписано акт приймання-передачі давальницької сировини (матеріалів) (а.с. 136-137 том 1).

13.08.2019 ФОП Лугін В.М. листом від 12.08.2019 повідомив позивача, що 21.05.2019 на складі Замовника, в присутності не зацікавлених осіб, позивачу було передано партію товару в кількості 16 одиниць. Вказаний товар був отриманий позивачем разом із супровідними документами та у встановлений договором строк, позивачем не повернутий підписаний другий примірник супровідних документів. Також в зазначений строк від позивача не надійшло ніяких зауважень щодо якості товару. Крім того, в листі зазначено, що наступна партія товару більш ніж два місяці зберігається на складі та готова до відвантаження в будь-який час. Відповідач просив позивача визначити час, коли він готовий отримати готову продукцію. Вказаний лист позивач отримав 11.09.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 139-140).

Як зазначає позивач, відповідач зобов`язання по договору станом на 14.08.2019 не виконав, не виготовив та не поставив позивачу готову продукцію в обумовлені договором строки, попередню оплату та сировину не повернув.

14.08.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою повернути в строк, 7 календарних днів з моменту отримання даної претензії, грошові кошти, передані в якості попередньої оплати по договору в сумі 82320,00грн, повернути давальницьку сировину, відшкодувати замовнику вартість неповернутої давальницької сировини (матеріалів) у вигляді збитків у сумі 95686,03грн, разом 178006,03грн. Також в претензії позивач висловив свою пропозицію відповідачу про розірвання договору (а.с.28-31 том 1).

Відповідач вимоги претензії не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами та в яких виник спір, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з наданої до матеріалів справи копії примірнику договору, вона підписана сторонами та скріплена їх печатками, що свідчить про набрання ним чинності. Доказів розірвання або визнання недійсними вказаних правочинів в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано.

Об`єктом спірних відносин є здійснення розкрою, виконання робіт по виготовленню швейної продукції за плату.

Отже, за своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 6-Г від 30.04.2019 є договором підряду.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивач на виконання умов договору 30.04.2019 сплатив відповідачу попередню оплату в сумі 82320,00грн та передав відповідачу давальницьку сировину.

Відповідач зазначає, що в порушення умов договору, позивач не надав відповідачу зразки-еталону замовленої ним продукції, сертифікати відповідності сировини та картонні коробки для упаковки виготовленої продукції.

Позивач вважає, що по договору надання зразку-еталону є його правом, що його відсутність не завадила відповідачу виготовити продукцію. Відповідно до умов договору відповідач мав право придбати упаковку за власний рахунок, погодивши її із позивачем. Заперечень щодо якості сировини в момент її передачі та після від відповідача до позивача не надходило.

Відповідно до п.3.1 договору якість готової продукції, що виготовляється згідно даного договору, повинна відповідати зразку-еталону на кожний вид продукції по даному договору.

Згідно з п.4.2.5 договору замовник зобов`язаний перед початком робіт надати підряднику зразок-еталон чи технічні умови на кожний вид продукції.

Якість наданої Замовником сировини повинна відповідати нормативним документам: ТУ, ГОСТам, сертифікатам відповідності (завірена копія яких надається підряднику) та бути ідентичною сировині, з якої виготовлені зразки-еталони (в тому випадку, якщо вони надані Замовником) (п.2.1 договору).

Згідно з п. 6.4 договору якість давальницької сировини та фурнітури повинні відповідати п.2.1 договору. Кількість та якість сировини, фурнітури перевіряється уповноваженими особами обох сторін по договору у місці їх приймання. Приймання давальницької сировини Підрядником відбувається на складі підрядника за адресою: вулиця Князя Чорного, 4, місто Чернігів, Україна.

Порядок дій у разі передачі Замовником Підряднику неякісної давальницької сировини сторони обумовили у п.6.5 договору.

Відповідно до п.9.1, 9.3 договору швейна продукція, що виготовляється Підрядником на умовах даного договору, повинна бути упакована у картонні коробки, надані Замовником, відповідно до його вимог, що підтверджується письмово. Упаковка надається Замовником підряднику разом із поставленою давальницькою сировиною. У випадку ненадання упаковки Замовником Підрядник може придбавати її за власний рахунок за погодженням із Замовником, що впливає на вартість пошиву однієї одиниці продукції.

Судом встановлено, що позивачем дійсно не надано відповідачу зразок-еталон на продукцію, сертифікати відповідності сировини та картонні коробки для упаковки продукції. Однак, відповідачем з цього приводу не було викликано замовника для складання акту, не повідомлено замовника про вказану обставину, тобто, відповідачем не вживались дії, передбачені умовами договору.

Отже, давальницька сировина вважається остаточно прийнятою Підрядником по кількості та якості.

Крім того, отримання відповідачем попередньої оплати та давальницької сировини підтверджується підписаними сторонами без зауважень актами від 30.04.2019.

Як зазначає відповідач, для виконання умов договору, ним 02.05.2019 укладено договір №02-05/19 з Товариством з обмеженою відповідальністю "РОБАМАГ Україна".

Відповідно до ч.1 ст. 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

В договорі від 30.04.2019 №6-Г відсутні умови щодо заборони укладати договір субпідряду.

Отже, договір від 02.05.2019 №02-05/19 за своєю правовою природою є договором субпідряду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РОБАМАГ Україна" виготовило та передало ФОП Лугіну В.М. рюкзаки в кількості 90 штук, комплекти заготовок для виробництва рюкзаків в кількості 14 штук, а також здійснило розкрій тканини поліестер 600 Д на 90 рюкзаків, тканини поліестер 300 Д на 190 рюкзаків та тканини підкладкової на 190 рюкзаків.

Також, вказаними вище сторонами підписано акт №1 здачі-прийняття готових виробів за якістю від 14.05.2019 (а.с. 10 том 2).

Дана обставина сторонами не оспорювалась. Однак, позивач неодноразово зазначав, що договірні відносини між ФОП Лугіним В.М. та ТОВ "РОБАМАГ Україна" ніяким чином не стосуються ФОП Грядунова Д.В.

Суд дійшов висновку, що відповідачем укладено договір субпідряду саме для виконання зобов`язань по договору від 30.04.2019 №6-Г.

Відповідно до Протоколу погодження перша партія продукції кількістю 50-100 штук повинна бути виготовлена та передана позивачу до 17.05.2019.

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові (ч.1 ст. 853 ЦК України).

Умовами п.7.1, 7.5 договору передбачено, що передача готової продукції по кількості відбувається на складі Замовника в місті Києві, Україна. Готова продукція передається від підрядника Замовнику по накладній на підставі належно оформленої довіреності Замовника. Датою передачі товару вважається дата підписання накладної на прийняття товару. Здача-приймання продукції по якості оформлюється актом. Акт підписується Замовником протягом 5-ти днів з дня отримання товару. Уразі виявлення недоліків акт здачі-приймання продукції не підписується, про що Замовник повідомляє Підрядника письмово. Продукція вважається остаточно прийнятою Замовником по кількості та якості після спливу 14 робочих днів, починаючи з дня передачі готової продукції.

Позивач зазначає, що не отримав від відповідача у зазначений в Протоколі погодження строк рюкзаки в кількості 16 штук.

Відповідач, у свою чергу, зазначає, що 21.05.2019 представник ФОП Лугін В.М. у присутності свідка ОСОБА_3 та директора ТОВ "РОБАМАГ Україна" Пилипенка Д.В. передав особисто в руки ФОП Грядунову Д.В. рюкзаки в кількості 16 штук. Передача рюкзаків відбулась за адресою: м. Київ, вул. Ніжинська, б. 29 Б. Разом із рюкзаками ФОП Грядунову Д.В. було передано два примірники акта здачі-приймання цієї продукції. Він пообіцяв протягом 5 днів перевірити якість вказаних рюкзаків, цей акт підписати і надіслати його ФОП Лугіну В.М. поштою.

Дана обставина підтверджується заявою свідка ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.87, ч.1 ст.88 Господарського процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. Показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка.

Судом встановлено, що заява свідка, надана суду, відповідає вимогам, встановленим ст. 88 Господарського процесуального кодексу України, тому суд прийняв вказану заяву як доказ у справі.

Крім того, судом встановлено, що позивач не конкретизував адресу складу у м. Києві, за якою відбувається передача готової продукції. Однак адреса, за якою відбулась передача рюкзаків: м. Київ, вул. Ніжинська, б. 29Б - це місце проживання позивача, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру (а.с. 12-13).

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач 21.05.2019 передав позивачу, а він прийняв рюкзаки в кількості 16 штук.

Таким чином, судом встановлено, що перша партія продукції, відповідно до Протоколу погодження, передана позивачу не у встановлений строк (до 17 травня) та не в погодженій кількості (50-100 штук).

Протоколом погодження обумовлено виготовлення продукції другої партії - до 28.05.2019, третьої - до 04.06.2019, четвертої - до 14.06.2019, п`ятої - до 21.06.2019.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відбулась передача наступних партій готової продукції в обумовлені Протоколом погодження строки.

Як зазначає відповідач, у нього наявна продукція: рюкзаки в кількості 74 шт. та комплекти заготовок для рюкзаків в кількості 14 шт. Вказану продукцію відповідач зберігає на складі та не має можливості передати її позивачу, оскільки останній не відповідає на листи відповідача та не проявляє дій щодо отримання наявної продукції. Також відповідач зазначає, що про готовність цієї партії рюкзаків до передачі позивачу він неодноразово і до того попереджався за телефоном.

Як встановлено судом, в матеріалах справи наявний лист відповідача від 12.08.2019 щодо повідомлення позивача про наявну продукцію, який отримано позивачем 11.09.2019.

Позивач зазначає, що обставина щодо наявності у відповідача готової продукції та комплектів заготовок, йому стала відома вже після спливу чотирьох місяців від узгодженої кінцевої дати поставки рюкзаків (після 21.06.2019).

Крім того, в матеріалах справи міститься компакт-диск №1 з відеозаписом, на якому зображені рюкзаки та комплекти заготовок для виробництва рюкзаків (а.с. 171 том 1).

Отже, наявність у відповідача продукції: рюкзаків в кількості 74 шт. та комплектів заготовок для рюкзаків в кількості 14 шт. є доведеною і підтвердженою відповідними доказами.

Відповідач в обґрунтування невиконання ним зобов`язань по договору посилається на те, що наступні партії продукції неможливо було виготовити з вини позивача, оскільки він сам виявив бажання забрати давальницьку сировину, з якої відповідач повинен був виготовити рюкзаки. Наявну у нього продукцію відповідач готовий передати позивачу, однак останній ухиляється від її отримання.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 82320,00грн грошових коштів, які передані в якості попередньої оплати.

Відповідач вважає, що вказані кошти були використані ним на виконання робіт по договору та вважає безпідставним їх стягнення.

За умовами ст.850 ЦК України якщо виконання роботи за договором підряду стало неможливим внаслідок дій або недогляду замовника, підрядник має право на сплату йому встановленої ціни з урахуванням плати за виконану частину роботи, за вирахуванням сум, які підрядник одержав або міг одержати у зв`язку з невиконанням замовником договору.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 855 ЦК України підрядник має право на плату, якщо знищення предмета договору підряду або неможливість закінчення роботи сталися через недоліки матеріалу, переданого замовником, чи внаслідок його вказівок про спосіб виконання роботи або якщо таке знищення чи неможливість закінчення роботи сталися після пропущення замовником строку прийняття виконаної роботи.

Судом встановлено, що відповідачем виконувались зобов`язання по договору щодо розкрою та робіт по виготовленню рюкзаків, що вже перша партія продукції передана позивачу не у встановлений строк та не в погодженій кількості. Проте, Замовник жодним чином не відреагував на вказану ситуацію, лише після закінчення строку дії договору (він же строк виготовлення останньої партії продукції - 21.06.2019), а саме, 14.08.2019 звернувся до відповідача з претензією.

Згідно з Протоколом погодження до договору №6-Г від 30.04.2019 вартість робіт по виготовленню одного рюкзака становить 686,00грн.

Відповідно до протоколу погодження цін до договору №02-05/19 від 02.05.2019 вартість виготовлення 1 виробу - 650грн, яка складається з: - розкрій - 15% від вартості, що складає 93грн, - нанесення логотипу - 6% від вартості, що складає, 35грн, заготовка основних деталей - 60% від вартості, що складає 370грн, - зшивання виробу (рюкзака) з заготовлених деталей - 19% від вартості, що складає 117грн.

Відповідно до розрахунку відповідача, вартість робіт з виготовлення рюкзаків в кількості 90 шт. (16 передані + 74 наявні) становить 61740,00грн (686,00 х 90). Вартість робіт з виготовлення комплектів заготовок для виробництва рюкзаків в кількості 14 штук, до якої входить вартість розкрою, нанесення логотипу та заготовки основних деталей - 7779,27грн. Вартість робіт з розкрою на 190 рюкзаків становить 19551,00грн.

Враховуючи ступінь виконання відповідачем зобов`язань по договору, виходячи з обумовлених сторонами розцінок та часток, які у вартості виготовлення одного виробу займають ті чи інші етапи робіт, в силу приписів укладеного між сторонами договору та вищевказаних норм закону, у позивача виник обов`язок сплатити відповідачу ціну за виконані ним по договору роботи.

Перевіривши розрахунок відповідача, суд встановив, що вартість виконаних відповідачем робіт по договору становить 89070,24грн. Попередня оплата, перерахована позивачем становить 82320,00грн.

Таким чином, вартість фактично виконаної відповідачем роботи перевищує суму коштів, яку ним було отримано від позивача в якості попередньої оплати.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення 82320,00грн грошових коштів, які передані в якості попередньої оплати, є неправомірною та такою, що не підлягає задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 95686,03грн як відшкодування неповернутої давальницької сировини у вигляді збитків.

В обґрунтування цієї вимоги позивач посилається на те, що повернута давальницька сировина гіршої якості ніж та, що була передана відповідачу по акту приймання-передачі від 30.04.2019, не тієї якості та в кількості набагато меншій, розкроєна, відтак в такому стані, що не може бути використана. Позивачем у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору було придбано заново сировину для пошиву рюкзаків, що є прямими збитками, які мають бути відшкодовані відповідачем. Вартість сировини, заявлена до відшкодування, взята з мережі Інтернет на оголошеннях про продаж такої ж сировини.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 840 ЦК України якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків.

Згідно з ч.2 ст. 852 Цивільного кодексу України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно з п.6.6 договору лоскут (метраж від 70 см) та фурнітура, які залишаються після виконання замовлень по даному договору повертається Підрядником Замовнику чи його уповноваженому представнику на підставі належно оформленої довіреності та по накладній протягом 5-ти робочих днів з дня отримання заявки від Підрядника на їх отримання.

Судом встановлено, що 30.04.2019 Замовником було передано сировину по Акту приймання-передачі давальницької сировини (матеріалів) до договору №6-Г від 30.04.2019 без переходу на них права власності.

У вказаному акті позивачем не було зазначено вартість сировини по кожному найменуванню. Однак, у позовній заяві позивачем зазначено ринкову вартість сировини по кожному найменуванню, зазначено, що замовник придбав давальницьку сировину за власні кошти на відповідних сайтах. За даними позивача, загальна вартість переданої відповідачу давальницької сировини становить 95686,03грн.

В матеріалах справи наявний підписаний Фізичною особою - підприємцем Грядуновим Дмитром Валерійовичем та Фізичною особою - підприємцем Лугіним Віктором Миколайовичем акт приймання-передачі давальницької сировини (матеріалів) від 13.06.2019.

Також, факт підписання акту та повернення давальницької сировини позивачу підтверджується заявою свідка ОСОБА_1 , яка відповідає вимогам, встановленим ст. 88 ГПК України, та прийнята судом як доказ у справі.

Судом встановлено, що відповідач повернув позивачу давальницьку сировину (матеріали), заперечень щодо якості переданої сировини в акті не значиться і відповідним є те, що сировина була повернута не утому вигляді, в якому передавалась, оскільки відповідач використовував її на виконання умов договору.

Доказів придбання нової сировини та доказів обґрунтування та нарахування збитків у сумі 95686,03грн позивачем суду не надано.

Таким чином, вимога позивача щодо відшкодування збитків за неповернуту давальницьку сировину у сумі 95686,03грн є необґрунтованою, неправомірною та не підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 2848,10грн інфляційних втрат за період з 30.04.2019 по 02.09.2019, 1858,00грн 3 % річних за період з 30.04.2019 по 02.09.2019, 12348,00грн 3 % від вартості несвоєчасно виконаного замовлення (штраф), 10807,16грн процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно зі ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо виготовлення продукції. Прострочення виконання зобов`язання за виготовлення першої партії продукції почалось з 18.05.2019, другої - з 29.05.2019, третьої - з 05.06.2019, четвертої - з 15.06.2019, п`ятої - з 22.06.2019.

Однак, обставини справи також свідчать про те, що позивач до закінчення строку дії договору, 13.06.2019, односторонньо виявив бажання забрати давальницьку сировину, яка надавалась відповідачу на виготовлення продукції, чим унеможливив подальше виконання відповідачем зобов`язань по договору.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п.10.5 договору у разі порушення Підрядником п.4.4.3 даного договору на термін до 10-ти днів, він повинен сплатити Замовнику штраф у розмірі 0,01% від вартості несвоєчасно виконаного замовлення за кожен день затримки виконання, а у випадку порушення п.4.4.3 даного договору на термін, що перевищує 10-ть календарних днів - штраф у розмірі 3% від вартості несвоєчасно виконаного замовлення, але не більше 3% від загальної вартості несвоєчасно виконаної партії замовлення.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Проаналізувавши розрахунки інфляційних втрат, 3 % річних, 3 % від вартості несвоєчасно виконаного замовлення (штраф), процентів за користування чужими грошовими коштами, зазначені позивачем в позовній заяві, суд не може перевірити правильність нарахування заявлених до стягнення сум та зробити беззаперечний висновок, що вказані суми нараховані з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки у розрахунках позивачем не зазначено: з якої суми заборгованості розраховуються інфляційні втрати у сумі 2848,10грн, 3% річних у сумі 1858,00грн, проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 10807,16грн; не зазначено кількість днів, за які нараховано штраф у розмірі 3% у сумі 12348,00грн.

Крім того, ч.2 ст.536 ЦК України передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В договорі сторони не передбачили сплату процентів за користування чужими грошовими коштами та відповідно їх розмір, нормами чинного законодавства також не встановлений розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

З позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовує їх нарахування Законом України "Про захист прав споживачів", відповідно до ч.5 ст. 10 якого, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Однак, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг (ст. 11 Закону).

Тому даний Закон не застосовується до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем.

Крім того, позивачем не враховано, що проценти за користування чужими грошовими коштами є платою саме за користування ними, а не санкцією за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання. Також позивачем не доведено факту користування відповідачем коштами поза межами договору.

Отже, позивачем не надано правомірного обґрунтування стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2848,10грн інфляційних втрат за період з 30.04.2019 по 02.09.2019, 1858,00грн 3 % річних за період з 30.04.2019 по 02.09.2019, 12348,00грн 3 % від вартості несвоєчасно виконаного замовлення (штраф), 10807,16грн процентів за користування чужими грошовими коштами задоволенню не підлягають.

Позивач просить суд розірвати договір № 6-Г, укладений 30.04.2019 між Фізичною особою - підприємцем Грядуновим Дмитром Валерійовичем та Фізичною особою - підприємцем Лугіним Віктором Миколайовичем.

В обґрунтування даної вимоги позивач в позовній заяві посилався на норми ч.2 ст. 188 ГК України, а в судовому засіданні посилався на істотне порушення договору відповідачем.

Із змісту ст.15,16 ЦК України, ст.20 ГК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів в тому числі є припинення правовідношення.

Господарське зобов`язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу (ч.1 ст. 206 Господарського кодексу України).

При цьому, повинні враховуватися приписи частини другої статті 651 Цивільного кодексу України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Пунктом 12.2 договору сторони передбачили, що зміна або розірвання даного договору допускається лише за взаємною згодою сторін або у разі зміни істотних умов, якими керувались сторони при укладанні даного договору враховуючи при цьому вимоги ст.651, 652, 653 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

В претензії від 14.08.2019 позивач висловив свою пропозицію відповідачу про розірвання договору № 6-Г від 30.04.2019.

Відповідач у відповідний строк не надав позивачу відповідь на претензію.

Тобто, сторони не досягли згоди щодо розірвання договору № 6-Г від 30.04.2019.

Строк дії договору № 6-Г від 30.04.2019 закінчився 21.06.2019, але в будь-якому випадку діє до повного виконання зобов`язань за даним договором.

Суд відзначає, що ЦК України базується на принципі обов`язкового виконання сторонами зобов`язань, прийнятих на себе за договором. Можливість розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин, з яких сторони виходили при укладанні договору, Кодекс пов`язує з певними визначеними випадками, на які безпосередньо вказується в ст.652 ЦК України.

Частиною 1 ст.652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

При цьому, зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною 2 ст.652 ЦК України встановлено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що укладаючи договір сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте, в ході виконання договору можуть виявлятися обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін. При укладенні договору та визначені його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися.

Отже, закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених за приписами чинного законодавства. При вирішенні спорів про розірвання договорів з підстав, передбачених ст.652 ЦК України, необхідним є з`ясування питань стосовно доведення у чому саме обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору та як саме змінились і чому зміна обставин є істотною.

При цьому, сама істотна зміна обставин не є підставою для розірвання договору. Вимагаючи розірвання договору на цій підставі, позивач, з урахуванням вимог ст.74 ГПК щодо обов`язку доказування, повинен довести, зокрема, впевненість сторін у момент укладення договору в тому, що така зміна обставин не настане.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні у умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, в момент укладення договору сторони погодили всі умови договору, в тому числі відповідальність за порушення умов договору. Під час виконання умов договору як позивач так і відповідач належним чином не дотримувались умов договору. Відповідач порушив строки виконання зобов`язання, однак позивач не сприяв підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. Крім того, на момент прийняття рішення відповідач не передав відповідачу рюкзаки в кількості 74 шт. та комплекти заготовок для рюкзаків в кількості 14 шт., які наявні у нього та зберігаються на складі.

З огляду на наведене, доказів, які б свідчили про одночасну наявність усіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, необхідних для розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин, позивачем не надано.

Також позивачем не доведено суду істотного порушення відповідачем умов договору.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині розірвання про розірвання договору № 6-Г, укладеного 30.04.2019 між Фізичною особою - підприємцем Грядуновим Дмитром Валерійовичем та Фізичною особою - підприємцем Лугіним Віктором Миколайовичем не підлягає задоволенню.

Щодо всіх інших пояснень та доводів учасників судового процесу суд зауважує наступне.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не прийняті судом до уваги як такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст.129, 232-233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Фізичній особі - підприємцю Грядунову Дмитру Валерійовичу ( АДРЕСА_1 , адреса для листування АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) у задоволенні позовних вимог до Фізичної особи - підприємця Лугіна Віктора Миколайовича ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_2 ) про розірвання договору № 6-Г від 30.04.2019, стягнення 82320грн попередньої оплати, 95686,03грн відшкодування неповернутої давальницької сировини у вигляді збитків, 2848,10грн інфляційних втрат, 1858,00грн 3 % річних, 12348грн 3 % від вартості несвоєчасно виконаного замовлення, 10807,16грн процентів за користування чужими грошовими коштами.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено та підписано 30.01.2020.

Суддя В.В. Моцьор