УХВАЛА

20 січня 2020 року

м. Київ

Справа № 904/529/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Баранець О.М., Кондратова І.Д.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 15.08.2019

(головуючий - Коваль Л. А., судді Вечірко І. О., Парусніков Ю. Б.)

у справі № 904/529/19 Господарського суду Дніпропетровської області

за позовом PRIMECAP SECURITIES LTD (ПРАЙМКЕП СЕКЬЮРІТІС ЛТД)

до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення заборгованості у розмірі 129 319 919,08 грн,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 15.08.2019 у цій справі.

Перевіривши матеріали поданої касаційної скарги, Суд зазначає таке.

25 лютого 2019 року ПАТ "ПГЗК" подало зустрічну позову заяву до PRIMECAP SECURITIES LTD (ПРАЙМКЕП СЕКЬЮРІТІС ЛТД) про визнання договорів недійсними.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2019 зустрічну позовну заяву ПАТ "ПГЗК" повернуто відповідачу.

26 лютого 2019 року ПАТ "ПГЗК" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 зупинено провадження у справі №904/529/19 на період розгляду Центральним апеляційним господарським судом апеляційної скарги ПАТ "ПГЗК" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2019.

Не погодившись з цією ухвалою про зупинення провадження, ПАТ "ПГЗК" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 та поновити провадження у справі №904/529/19.

Апеляційна скарга ПАТ "ПГЗК" була підписана Федусовим Ігорем Миколайовичем, який стверджував, що є акціонером ПАТ "ПГЗК" та має право представляти інтереси відповідача у суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2019 апеляційну скаргу ПАТ "ПГЗК", підписану ОСОБА_2 , повернуто заявнику та визнано її подання зловживанням процесуальними правами.

ОСОБА_3 , зазначаючи, що він акціонер ПАТ "ПГЗК", звернувся до суду апеляційної інстанції з касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2019 у справі № 904/529/19.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.08.2019 визнано подання ОСОБА_3 касаційної скарги на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2019 у справі №904/529/19 зловживанням процесуальними правами. Касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2019 повернуто скаржнику.

У поданій 12 грудня 2019 року через суд апеляційної інстанції касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 15.08.2019 у справі №904/529/19. Згідно з відомостями, що містяться у Комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", ОСОБА_1 вже звертався з аналогічною касаційною скаргою, датованою ним 12.12.2019 без номера.

Ухвалою Верховного Суду від 20.12.2019 визнано зловживанням процесуальним правом подання ОСОБА_1 касаційної скарги на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 15.08.2019 у справі № 904/529/19. Повернуто касаційну скаргу заявнику на підставі статті 43 ГПК України.

Постановляючи ухвалу від 20.12.2019, Верховний Суд вважав касаційну скаргу ОСОБА_1 завідомо безпідставною, подання якої є прикладом зловживання процесуальними правами, що полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.

Розглянувши аналогічну касаційну скаргу ОСОБА_1 , Суд не знайшов правових підстав для зміни своїх висновків, відображених в ухвалі від 20.12.2019.

Верховний Суд повторно наголошує, що жодне з положень Господарського процесуального кодексу України, в тому числі, яке надає право особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, подати апеляційну чи касаційну скаргу, не може тлумачитись як таке, що дозволяє цим особам подавати завідомо безпідставні скарги на ухвали судів попередніх інстанцій, які взагалі не підлягають оскарженню за їхніми скаргами. Тим більше це стосується випадків, коли внаслідок подання таких скарг тривалість основного провадження буде несумісною з вимогою "розумного строку" відповідно до статті 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи за практикою ЄСПЛ є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (справа "Смірнова проти України", заява №36655/02, рішення від 08.11.2005, пункти 66, 69). Нездатність суду ефективно протидіяти зловживанням особи, яка взагалі не є учасником справи, тим більше може призвести до порушення частини 1 статті 6 даної Конвенції.

Суд констатує, що станом на січень 2020 року, тобто вже протягом 11 місяців, спір у справі №904/529/19 не вирішений.

Так, ОСОБА_1 згідно з наданою ним копією витягу з реєстру власників іменних цінних паперів станом на 07.07.2018 зазначений як акціонер ПАТ "ПГЗК", який володіє 1 (однією) акцією номінальною вартістю 0,25 грн, що складає 0,000000% статутного капіталу ПАТ "ПГЗК". Касаційна скарга ОСОБА_1 містять твердження, що ухвала апеляційного господарського суду порушує його права як акціонера ПАТ "ПГЗК", не дивлячись на те, що суди апеляційної та касаційної інстанцій неодноразово обґрунтовували у своїх судових рішенням помилковість та безпідставність таких доводів акціонерів, які звертаються зі скаргами у цій справі.

Основною метою таких скарг, що мають очевидно штучний характер, не є забезпечення права на апеляційний чи касаційний перегляд справи. Метою вчинення таких дій є надсилання матеріалів справи до судів апеляційної чи касаційної інстанцій для розгляду таких скарг, що призводить до безпідставного затягування розгляду справи та неможливості своєчасного ухвалення судового рішення по суті справи. Суд не може допускати, щоб формальне право на апеляційний чи касаційний розгляд завідомо безпідставних скарг акціонерів, що не є учасником справи, переважало над правом сторін щодо своєчасного розгляду справи.

Подання скаржником завідомо безпідставної скарги є прикладом зловживання процесуальними правами та полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності законного інтересу. Результати касаційного перегляду ухвали від 15.08.2019 не могли б мати наслідком досягнення скаржником будь-яких легітимних цілей.

Отже, такі дії ОСОБА_1 визнаються Верховним Судом зловживанням процесуальним правом на підставі статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з приписами частини 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

У зв`язку з поверненням касаційної скарги заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання касаційної скарги судом не розглядається.

Керуючись статтями 43, 234, 235, 287, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати зловживанням процесуальним правом подання ОСОБА_1 касаційної скарги на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 15.08.2019 у справі № 904/529/19.

2. Повернути касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 15.08.2019 справі №904/529/19 заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Баранець

І. Кондратова