ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Черкаси справа № 925/1316/19
Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:
від позивача представник не з`явився;
від відповідача Атаманенко Т.В. представник за довіреністю,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси в порядку спрощеного провадження справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України, м. Київ
до Військової частини НОМЕР_1 , м. Черкаси
про стягнення 43500 грн 07 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Моторно (транспортне) страхове бюро України (Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, 02154, ) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 43500 грн 07 коп.
Позивач просить стягнути в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою позивачем страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди з належного відповідача в розмірі 42750,07 грн та 750,00 грн витрат на послуги аварійного комісара.
Ухвалою від 12.11.2019 Господарський суд Черкаської області відкрив провадження у справі; задовольнив клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи призначив на 10.12.2019; відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження суд запропонував надати суду відзив на позов у порядку, передбаченому ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (також по тексту ГПК України), протягом п`яти днів - заяву з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позивачу - не пізніше 09.12.2019 надати суду відповідь на відзив на позов.
Частиною першою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Від представника позивача надійшло клопотання від 15.11.2019 № 38255/1/ІНС про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Від відповідача надійшло клопотання від 02.12.2019 № 1588/39/2124 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, оскільки копію позовної заяви та додані до неї документи відповідач від позивача не отримав, а тому відзив на позов у зазначений в ухвалі суду від 12.11.2019 строк надати не може; клопотання від 02.12.2019 № 1588/39/2123 про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з тим, що його представник на даний час перебуває у відпустці.
Ухвалою від 10.12.2019 Господарський суд Черкаської області залишив без задоволення клопотання Військової частини НОМЕР_1 про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження; задовольнив клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відкладення розгляду справи на іншу дату; продовжив строк для подачі відповідачем відзиву на позов до 26.12.2019; відклав розгляд справи на 26 грудня 2019 року; запропонував відповідачу надати суду відзив на позов.
Ухвалою від 26.12.2019 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 15 січня 2020 року.
Від представника позивача надійшло клопотання від 08.01.2020 № 38255/3/ІНС про розгляд справи без його участі.
У судовому засіданні, що відбулося 15.01.2020 за участю представника відповідача, суд оголошував перерву до 20.01.2020.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 16.01.2020 № 1588/39/87, у якому він просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач порушив вимоги пунктів 33.1.4, 35.1., 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; зазначає, що в позовній заяві позивач вказує дату здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 42750 грн 07 коп. на користь власника пошкодженого транспортного засобу 30.11.2016, що не є дійсним, оскільки сама дорожньо-транспортна пригода трапилася 13.12.2016 і платіжне доручення № 5519рв виписане 07.07.2017.
У судовому засіданні, що відбулося 20.01.2020, представник відповідача надала пояснення щодо обставин, викладених у відзиві.
У судовому засіданні суд оголосив про вихід у нарадчу кімнату орієнтовно до 09 год 00 хв 21.01.2020 для ухвалення судового рішення.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 21.01.2020 підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
13 грудня 2016 року водій ОСОБА_1 в порушення п.2.9а Правил дорожнього руху керував автомобілем «Урал-43202» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить відповідачеві, в стані алкогольного сп`яніння.
Того ж дня 13 грудня 2016 року о 14 годині 15 хвилин на 416 км автодороги Знамянка-Луганськ-Ізварине ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Урал-43202» реєстраційний номер НОМЕР_3 , в порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України перед зміною напрямку руху (повороту ліворуч) не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Qashqai» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Nissan Qashqai» отримав механічні пошкодження.
Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 977688 від 13.12.2016, який складений компетентною особою та зміст якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП, висновком щодо результатів медичного огляду № 395 від 13.12.2016, згідно з яким ОСОБА_1 перебуває у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю, неускладненої, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , за змістом яких останній підтвердив, що керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.
Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 977687 від 13.12.2016, який складений компетентною особою та зміст якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП, схемою місця ДТП від 13.12.2016, висновком щодо результатів медичного огляду № 395 від 13.12.2016, згідно з яким ОСОБА_1 перебуває у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю, неускладненої, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , а також письмовими поясненнями ОСОБА_1 , за змістом яких останній визнав себе винним у вчиненому правопорушенні, обставини адміністративного правопорушення, викладені в протоколі, підтвердив.
Зазначені обставини встановлені Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, який 27.02.2017 постановою у справі № 235/278/17 визнав винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, та призначив адміністративне стягнення: за ч.1 ст.130 КУпАП - у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік; за ст.124 КУпАП - у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
На підставі ст. 36 КУпАП остаточне стягнення визначне в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до довідки поліції (форма-2) транспортний засіб автомобіль «Урал-43202» реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить Військовії частині НОМЕР_1 , а водій - ОСОБА_1 є військовослужбовцем в даній військовій частині.
Предметом позову є стягнення коштів (шкоди) в порядку регресу як виплати страхового відшкодування та витрат позивача на оплату послуг аварійного комісара (експерта).
Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV), вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
На виконання вимог Закону № 1961-IV цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.
Цивільно-правова відповідальність потерпілої особи була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна» згідно з полісом № АК/0731232 (а.с. 23).
Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України (також по тексту - МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Згідно з п. 39.2.1. ст. 39 Закону № 1961-IV основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Потерпіла особа повідомила позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 Закону № 1961-ІV. Зокрема, потерпіла особа подала заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі.
Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 467/16-12, виконаного оцінювачем ОСОБА_3 від 31.12.2016, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Nissan» державний номерний знак « НОМЕР_4 » становить 42750 грн 07 коп. без ПДВ (а.с. 39-56).
Вартість послуг аварійного комісара становить 750 грн 00 коп. (а.с. 37-38).
Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 42750 грн 07 коп. на користь власника пошкодженого транспортного засобу «Nissan» державний номерний знак « НОМЕР_4 », що підтверджується платіжним дорученням № 5519рв від 07.07.2017 року (а.с. 60).
Виплати здійснені на підставі довідки МТСБУ № 1 від 21.06.2017 та наказу від 05.07.2017 № 5519 з посиланням на виплату по справі № 38255 та цей наказ.
Платіжним дорученням № 467рв від 27.02.2017 позивачем сплачено 750,00 грн з призначенням як оплату послуг аварійного комісара по справі № 38255 (а.с. 59).
26.07.2017 Моторне (транспортне) страхове бюро України направило ОСОБА_1 лист № 3.1-05/15633 (а.с. 61) з пропозицією у добровільному порядку компенсувати МТСБУ вищезазначені витрати. Лист залишений без відповіді.
Суд доходить висновку, що позивач є належною особою, що здійснила страхове відшкодування власнику потерпілого в ДТП автомобіля та має право на відшкодування понесених витрат з винної особи в порядку регресу.
Відповідно до п. 38.2.1. ст. 38 Закону № 1961-ІV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до:
- до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (інваліди);
- до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій;
- до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов`язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом.
Право вибору особи, яка буде відшкодовувати вартість завданої шкоди належить позивачу. Примусити позивача до пред`явлення позову лише стосовно певної особи неможливо, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України (також по тексту ЦК України) особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1166, 1172 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Отже, позивач правомірно звернувся до суду з вимогою про стягнення з винної особи як виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, так і оплати вартості послуг аварійного комісара (експерта), яким складено висновок автотоварознавчого дослідження для встановлення розміру відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.
Стосовно заперечень відповідача про те, що позивач порушив вимоги пунктів 33.1.4, 35.1., 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; про те, що в позовній заяві позивач вказує дату здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 42750 грн 07 коп. на користь власника пошкодженого транспортного засобу 30.11.2016, що не є дійсним так як сама дорожньо-транспортна пригода трапилася 13.12.2016 і платіжне доручення № 5519рв виписане 07.07.2017, суд вважає їх необґрунтованими та відхиляє, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою позивачем страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України сплачена позивачем за подання позову сума судового збору підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача.
Керуючись статтями 129, 236-241, 256 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, 02154, ) 43500,07 грн (сорок три тисячі п`ятсот гривень 07 коп.) відшкодування шкоди в порядку регресу та 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) відшкодування витрат на сплату судового збору.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене та підписане 24 січня 2020 року

Суддя О.В. Чевгуз