ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"27" січня 2020 р. Справа№ 920/711/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Офісу великих платників податків ДПС

на рішення Господарського суду Сумської області

від 06.02.2019

у справі № 920/711/18 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (офіс великих платників)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Укрнафта»

про визнання протиправними дій, виключення окремих положень акту опису майна, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 06.02.2019 у справі № 920/711/18 позов задоволено частково.

Виключено з Акту опису майна від 10 вересня 2015 року № 19, складеного податковим керуючим Омельчуком В.В., відомості про гуртожиток за адресою: Сумська область, Охтирський район, с. Мала Павлівка, вул. Нафтовиків, буд. 4.

Зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України (офіс великих платників) подати державному реєстратору Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву про зняття обтяження (податкової застави) на гуртожиток за адресою Сумська область, Охтирський район , с. Мала Павлівка, вул. Нафтовиків, буд. 4 .

У задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, Офіс великих платників податків ДПС звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить здійснити процесуальне правонаступництво у справі №920/711/18, замінивши Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України на Офіс великих платників податків ДПС, скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2019 у справі № 920/711/18 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Крім того, скаржником було подано заяву про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2019 у справі № 920/711/18.

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 повторно подану апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2019 у справі №920/711/18 залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із визнанням неповажними вказаних у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження підстав, для надання стороні можливості виправити вищенаведені недоліки шляхом подання в строк, встановлений цією ухвалою, обґрунтованої заяви з іншими підставами та доказами поважності причин пропуску строку на апеляційне скарження.

При цьому колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що причини пропуску строку можуть бути визнані поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Натомість, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

Крім того, згідно з п. 2 розділу ІІ Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» Кабінет Міністрів України зобов`язаний забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Відповідні правові позиції неодноразово висловлювалися Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема у постановах від 18.06.2018 у справі №826/13047/17, від 21.08.2018 у справі №815/4575/15, від 31.07.2018 у справі №804/5200/17, від 13.11.2018 у справі №804/958/17, від 20.11.2018 у справі №810/1874/17, від 21.12.2018 у справі №804/14052/15, від 31.01.2019 у справі №826/18342/16.

Разом із тим, колегія суддів в ухвалі від 16.12.2019 зазначила, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, натомість одноразове звернення 05.03.2019 скаржника до Державної фіскальної служби з листом про виділення коштів на додаткове фінансування на сплату судового збору, не виглядають переконливими, оскільки одноразове звернення до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної податкової та митної політики, не свідчить про здійснення усіх можливих і залежних від скаржника дій для дотримання вимог процесуального закону, зокрема щодо своєчасної оплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Крім того, колегія суддів звернула увагу в ухвалі від 16.12.2019 про залишення апеляційної скарги без руху на те, що скаржник під час повторного подання апеляційної скарги був обізнаний із позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 18.06.2018 у справі №826/13047/17, що відсутність фінансування на сплату судового збору не є поважною причиною для поновлення строку на оскарження, а також те, що скаржником був пропущений значний строк на апеляційне оскарження судового рішення першої інстанції після повернення апеляційної скарги.

Від скаржника на виконання вимог ухвали суду від 16.12.2019 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій, фактично, вказані такі самі причини пропуску строку на апеляційне оскарження, що й у поданій скаржником апеляційній скарзі - недостатнє фінансування, що унеможливило сплату судового збору.

Розглядаючи питання щодо можливості визнання причин пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження поважними, колегія суддів виходить із наступного.

Судом з`ясовано, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2019 у справі №920/711/18 залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам статті 258 Господарського процесуального кодексу України (не надані докази сплати судового збору).

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2019 у справі № 920/711/18 Офіс великих платників податків ДПС зазначав, що скаржник не міг виконати вимоги ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019, оскільки був позбавлений можливості здійснити сплату судового збору у зв`язку з відсутністю належного бюджетного фінансування на сплату судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2019 у справі № 920/711/18 було повернуто без розгляду у зв`язку із неусуненням у встановлений судом строк недоліків апеляційної скарги.

У листопаді 2019 року скаржник повторно звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2019 у справі № 920/711/18.

Статтею 256 Господарського процесуального кодексу України встановлено строк на апеляційне оскарження.

Так, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження та, відповідно, його поновлення скаржник повторно посилається на ті ж самі причини, а саме, що він не мав можливості своєчасно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у зв`язку із відсутністю належного бюджетного фінансування на сплату судового збору.

Вирішуючи питання щодо можливості визнання причин пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження, колегія суддів виходить із наступного.

Причини пропуску строку можуть бути визнані поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року (рішення чинне з 6 листопада 2002 року, заява № 48553/99) в справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України», у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (аналогічний висновок мається також і в рішенні Суду по справі «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13).

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Так, у пунктах 40, 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "… якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та з підстав, які видаються непереконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду… Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".

Таким чином, у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N3236/03).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N3236/03).

Згідно з ч. 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

При цьому колегія суддів враховує, що оскаржуване рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2019 у справі № 920/711/18 набрало законної сили 11.04.2019, після повернення скаржнику вперше поданої апеляційної скарги.

Разом із тим, колегія суддів вважає безпідставними посилання скаржника в заяві про уснення недоліків апеляційної скарги на наведені у ній ухвали Верховного Суду, якими судом поновлювався пропущений строк на касаційне оскарження судових рішень, оскільки відповдні ухвали постановлялися за суттєво інших обставин справи, а саме з урахуванням незначного пропуску строку на касаційне оскарження, що не є подібним до обставин даної справи.

Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів вважає, що вказані скаржником у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані неповажними, тому строк на поновлення апеляційного оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2019 у справі № 920/711/18 поновленню не підлягає.

Крім того, з урахуванням практики застосування Європейського суду з прав людини положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, сплив значного періоду часу з дня набрання судом першої інстанції законної сили (11.04.2019), колегія суддів вважає, що у разі поновлення строку на апеляційне оскарження рішення про таке поновлення може порушити принцип правової визначеності.

Відповідно до ч. 4 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись ст.ст. 234, 256, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС на рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2019 у справі № 920/711/18.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

3. Офісу великих платників податків ДПС надіслати копію даної ухвали та апеляційну скаргу з доданими документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич