ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2020 р. Справа№ 910/9367/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Грека Б.М.

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

у присутності представників сторін:

від позивача: Гур`єв А.А. - довіреність б/н від 03.01.20

від відповідача: Мельник В.А. - ордер серії КС №640056 від 15.10.2019

розглянувши апеляційну скаргу Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" на рішення господарського суду міста Києва від 08.10.2019 року

у справі №910/9367/19 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Державної організації "Українське агентство з авторських та

суміжних прав"

до Громадської організації "Українська агенція з авторських та суміжних прав"

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до ГО "Українська агенція з авторських та суміжних прав" про визнання недійсним договору №ВАВ-01/18 від 08.06.2018 року про виплату авторської винагороди (роялті), укладеного між позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у відповідача відповідного дозволу (ліцензії) та повноважень для укладання спірного договору у зв`язку з не набуттям останнім статусу організації колективного управління у встановленому законом порядку.

За наслідками розгляду заявлених вимог, рішенням господарського суду міста Києва від 08.10.2019 року у справі № 910/9367/19 у задоволенні позову відмовлено повністю у зв`язку з його безпідставністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 08.10.2019 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Грек Б.М., Отрюх Б.В.

Ухвалою суду від 27.11.2019 року вищевказаною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" на рішення господарського суду міста Києва від 08.10.2019 року у справі № 910/9367/19, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 12.12.2019 року за участю повноважних представників сторін.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою суду від 12.12.2019 року відкладено розгляд справи на 23.01.2020 року на підставі ст. 216 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні 23.01.2020 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 08.10.2019 року повністю та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін.

23.01.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" слід відмовити, а рішення господарського суду міста Києва від 08.10.2019 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 08.06.2018 року між ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" та ГО "Українська агенція з авторських та суміжних прав" укладено договір №ВАВ-01/18 про виплату авторської винагороди (роялті), з подальшими змінами і доповненнями, внесеними відповідними додатковими угодами (далі - Договір).

Преамбулою Договору визначено, що сторони погоджуються, що укладають даний Договір з метою забезпечення захисту об`єктів авторського права на території України, а також для отримання авторської винагороди (роялті) належними суб`єктам авторського права таких об`єктів. Згідно умов даного Договору, ДО УААСП зобов`язується виплачувати ГО УААСП авторську винагороду (роялті), зібрану з Користувачів за використання Творів з Репертуару ГО УААСП . У свою чергу, у відповідності до умов даного Договору, ГО УААСП зобов`язується виплачувати ДО УААСП авторську винагороду (роялті), зібрану з Користувачів за використання Творів з Репертуару ДО УААСП.

Згідно з п. 2.1. Договору, у зв`язку з тим, що ДО УААСП та ГО УААСП як організації колективного управління здійснюють збір авторської винагороди (роялті) з Користувачів за використання Творів, Сторони дійшли згоди, з метою отримання авторської винагороди (роялті) законними суб`єктами авторського права на Твори:

- ДО УААСП здійснює виплату авторської винагороди (роялті) ГО УААСП, зібраної з користувачів за Твори, що належать до репертуару ГО УААСП , на умовах, визначених даним Договором;

- ГО УААСП здійснює виплату авторської винагороди (роялті) ДО УААСП, зібраної з Користувачів за Твори, що належать до Репертуару ДО УААСП, на умовах, визначених даним Договором.

Відповідно до п. п. 2.2. - 2.3.4. Договору, розподіл та перерахування авторської винагороди (роялті) ДО УААСП за Твори з Репертуару ГО УААСП і ГО УААСП за Твори з Репертуару ДО УААСП відбувається на підставі:

- Звіту про використані Твори Користувачами, за формою, передбаченою Додатком № 1 до даного Договору (далі - Звіт № 1)

- Звіту про належність творів до репертуару за формою, передбаченою Додатком № 2 до даного Договору (далі - Звіт № 2);

- Звіту про виплату авторської винагороди (роялті), за формою, передбаченою Додатком № 3 до даного Договору (далі - Звіт № 3);

- Акту про виплату авторської винагороди (роялті), за формою, передбаченою Додатком № 4 до даного Договору (далі - Акт).

ДО УААСП / ГО УААСП збирає авторську винагороду за використання Творів Користувачами, зокрема, наступними способами:

- публічне сповіщення в ефір, по кабелю, з використанням супутника, в мережі Інтернет;

- публічне виконання;

- подання Творів до загального відома публіки таким чином, що кожен може здійснити доступ до Творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором;

- включення Творів до складу аудіовізуальних творів (синхронізація) та ін.

Пунктами 8.1. - 8.3. Договору сторони передбачили, що даний Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками повноважними, представниками Сторін та діє до "31" грудня 2021 р. Строк дії даного Договору буде автоматично продовжуватись на кожен наступний календарний рік, якщо жодна із Сторін не заперечить проти його продовження за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення кожного з зазначених періодів. Дія цього Договору припиняється у випадку: У разі позбавлення однієї із Сторін статусу організації колективного управління; У разі ліквідації однієї зі Сторін; У разі припинення дії цього Договору, зобов`язання Сторін щодо надання Звіту № 1, Звіту № 2, Звіту № 3, виплати авторської винагороди (роялті), згідно Звіту № 3 та Акту, не припиняють своєї дії до їх повного виконання.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач не мав правоздатності для укладання спірного Договору, оскільки не набув у встановленому законом порядку статусу організації колективного управління.

Так, за твердженням позивача, 30.05.2018 року Генеральний директор ГО "УААСП" звернувся до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України із проханням внести зміни до переліку організацій колективного управління. У відповідь на цей лист Директор департаменту інтелектуальної власності Мінекономрозвитку Жалдак В.О. листом від 19.06.2018 року вих. №2301-07/26121-07 повідомив про відмову внесення ГО "УААСП" до реєстру організацій колективного управління.

Листом від 23.08.2018 року №2301-07/37448-07 до Міжнародної конференції товариств авторів та композиторів (CІSAC) Перший віце-прем`єр-міністр України - Міністр економічного розвитку і торгівлі України Кубів С.І. вказав про те, що: "набуття ГО "УААСП" членства у CISAC є сумнівним, оскільки організації з такою назвою навіть не видавалося Свідоцтво про облік організації колективного управління".

У відповідь на адвокатський запит адвоката Сербуль О.Ю. від 25.03.2019 року № 26 Заступник Міністра економічного розвитку і торгівлі України Бровченко Ю.П. надав відповідь про те, що: "Свідоцтво про облік організації колективного управління Громадській організації "Українська агенція з авторських та суміжних прав" не видавалося. Станом на день подання запиту (25.03.2019 року) ГО "УААСП" не зареєстрована як організація колективного управління та відсутня в Реєстрі організацій колективного управління, який ведеться до статті 17 Закону. Оскільки ГО "УААСП" не є організацією колективного управління, ця організація не може реалізовувати права організації колективного управління, передбачені Законом, в тому числі передбаченні статтею 20 Закону повноваження у відносинах з користувачами об`єктів авторського права і суміжних прав".

Також, позивач вказує, що факт відсутності Свідоцтва про облік організації колективного управління у ГО "УААСП" та відсутність запису про неї як організацію колективного управління в Реєстрі організацій колективного управління засвідчено Заступником Міністра економічного розвитку і торгівлі України Бровченко Ю.П. у відповідь на адвокатський запит адвоката Сербуль О.Ю. від 25.03.2019 року № 27.

Крім того, листом від 29.03.2019 року № 2301-07/13421-07 Заступник Міністра економічного розвитку і торгівлі України Бровченко Ю.П. зазначає, що ГО "УААСП" не є організацією колективного управління, а відтак не може реалізовувати права організації колективного управління.

Згідно з витягом з Реєстру організацій колективного управління від 15.04.2019 року № 3 ГО "УААСП" було включено до вищевказаного реєстру лише 10.04.2019 року, тобто через понад 10 місяців після укладання оспорюваного договору;

- Свідоцтво про облік організації колективного управління № 24/2015 від 03.09.2015 року, на яке міститься посилання в оспорюваному договорі, як на підставу наявності статусу організації колективного управління у ГО "УААСП", видане на ім`я Громадської організації "Український авторський сервіс". При цьому, жодні посилання у Договорі, яким чином ГО "УААСП" співвідноситься із ГО "Український авторський сервіс" та на підставі яких норм законодавства України відсутні.

Зазначені обставини, на думку позивача, очевидно і беззаперечно встановлюють відсутність статусу ГО "УААСП" як організації колективного управління на час укладання оспорюваного договору, а відтак ставлять під сумнів правомірність укладеного Договору № ВАВ-01/18 від 08.06.2018 року, адже його укладання є неможливим у випадку, якщо одна зі сторін не має відповідного Свідоцтва про облік організації колективного управління та не була внесена до відповідного Реєстру організацій колективного управління.

Розглянувши заявлені вимоги, господарським суд міста Києва своїм рішенням від 08.10.2019 року у задоволенні позову відмовив повністю через відсутність підстав для визнання недійним укладеного між сторонами договору.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваного рішення, колегія суддів не вбачає підстави для його скасування з огляду на наступне.

Зобов`язанням, згідно ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. ст. 626-629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Статтею 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (в редакції станом на дату укладення Договору - 08.06.2018 року) визначено, що організація колективного управління (організація колективного управління майновими правами) - організація, що управляє на колективній основі майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав і не має на меті одержання прибутку.

Згідно ст. 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права", суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами:

а) особисто;

б) через свого повіреного;

в) через організацію колективного управління.

Суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління.

Організації колективного управління створюються суб`єктами авторського права і (або) суміжних прав та мають статус юридичної особи згідно із законом.

Допускається утворення окремих організацій, які управляють певними категоріями майнових прав певних категорій суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, або організацій, які управляють різними майновими правами в інтересах різних категорій суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав (ч.ч. 1-3 ст. 47 наведеного закону).

Згідно зі ст. 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" організація колективного управління після її державної реєстрації зобов`язана протягом 30 днів стати на облік в Установі. Про облік організацій колективного управління Установа здійснює публікацію у своєму офіційному бюлетені. Організації колективного управління діють на основі статутів, що затверджуються в установленому порядку і в межах повноважень, одержаних від суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав. Організації колективного управління не мають права займатися комерційною діяльністю чи використовувати будь-яким способом об`єкти авторського права і (або) суміжних прав, доручених їм для управління. На діяльність таких організацій не поширюються обмеження, передбачені законодавством про захист економічної конкуренції.

Повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб`єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі.

Організації колективного управління можуть управляти на території України майновими правами іноземних суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й про взаємне представництво інтересів.

Організації колективного управління можуть доручати на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями управляти на колективній основі за кордоном майновими правами українських суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі й про взаємне представництво інтересів.

На основі одержаних повноважень організації колективного управління надають будь-яким особам шляхом укладання з ними договорів невиключні права на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Організація колективного управління має право вимагати від осіб, які використовують об`єкти авторського права і суміжних прав, надання їм документів, що містять точні відомості про використання зазначених об`єктів, необхідні для збирання і розподілу винагороди.

Відповідно до ст. 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень такі функції:

а) погоджувати з особами, які використовують об`єкти авторського права і (або) суміжних прав, розмір винагороди під час укладання договору;

б) укладати договори про використання прав, переданих в управління. Умови цих договорів повинні відповідати положенням статей 31-33 цього Закону;

в) збирати, розподіляти і виплачувати зібрану винагороду за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб`єктам прав відповідно до цього Закону;

г) вчиняти інші дії, передбачені чинним законодавством, необхідні для захисту прав, управління якими здійснює організація, в тому числі звертатися до суду за захистом прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб`єктів.

Як встановлено судом, згідно п. 1.5. Статуту Громадської організації "Українська агенція з авторських та суміжних прав" від 28.03.2018 року, в редакції, яка діяла на час укладення оспорюваного правочину, Організація зареєстрована як юридична особа 07.08.2015 року з найменуванням Громадська організація "Український авторський сервіс" та змінила найменування на Громадська організація "Українська агенція з авторських та суміжних прав" згідно з рішенням Загальних зборів членів Організації від 05.03.2018 року (протокол № 1).

Головною метою Організації є здійснення та захист прав і свобод, задоволення інтересів членів та/або інших осіб шляхом здійснення управління на колективній основі майновими правами суб`єктів авторського права, зокрема такими категоріями майнових прав, як використання об`єктів авторського права шляхом: публічного виконання; запису; публічного сповіщення; публічної демонстрації, публічного показу; ретрансляції; подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь - якого місця і у будь - який час за їх власним вибором, переробки; адаптації; аранжування та інші подібні зміни творів; переклади творів; відтворення творів; репрографічного відтворення (репродукування); тиражування творів образотворчого мистецтва у промисловості; а також права слідування, сприяння зазначеним суб`єктам щодо передачі прав на використання творів науки, літератури і мистецтва на індивідуальній основі, представництва законних інтересів суб`єктів авторського права у державних та громадських органах і організаціях (п. 2.1. Статуту ГО "Українська агенція з авторських та суміжних прав" від 28.03.2018 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (в редакції діючій на дату укладення оспорюваного правочину), організація колективного управління після її державної реєстрації зобов`язана протягом 30 днів стати на облік в установі.

Згідно інформації з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач зареєстрований 07.08.2015 року.

На виконання вимог ч. 1 ст. 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" відповідач став на облік в Установі про, що отримав Свідоцтво про облік організації колективного управління № 24/2015 від 03.09.2015 року, видане Громадській організації "Український авторський сервіс" Державною службою інтелектуальної власності України.

В подальшому, згідно Протоколу № 1 загальних зборів членів ГО "Український авторський сервіс" від 05.03.2018 року, прийнято рішення щодо зміни найменування ГО "Український авторський сервіс" на ГО "Українська агенція з авторських та суміжних прав".

Таким чином, колегія суддів погоджується з твердженням відповідача, що ч. 1 ст. 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" станом на 05.03.2018 року містила лише вимогу (обов`язковість) саме до новоствореної організації колективного управління (за наявності державної реєстрації новоутвореної організації колективного управління), стати на облік в Установі, а не діючої організації колективного управління, яка лише змінила своє найменування, не змінюючи код ЄДРПОУ.

Як вбачається зі змісту оспорюваного Договору, він укладений ГО "Українська агенція з авторських та суміжних прав", що відповідно до закону та на підставі Свідоцтва №24/2015 від 03.09.2015 року Державної служби інтелектуальної власності України здійснює колективне управління майновими правами суб`єктів авторського права, в особі Генерального директора Ягольника О.О., який діє на підставі Статуту.

Отже, станом на дату укладання Договору позивач був обізнаний з наведеними обставинами та проведеними змінами назви організації, у зв`язку з чим доводи про відсутність посилань у Договорі про те, яким чином ГО "УААСП" співвідноситься із ГО "Український авторський сервіс" та на підставі яких норм законодавства України, суперечать фактичним обставинам справи та правомірно відхилені судом першої інстанції.

Судом також взято до уваги наявний в матеріалах справи лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №2301-07/16661-07 від 18.04.2019 року щодо чинності свідоцтва про облік організації колективного управління №24/2015 від 03.09.2015 року до 22.04.2019 року включно.

Таким чином, місцевим судом вірно встановлено, що Свідоцтво №24/2015 від 03.09.2015 року, відповідно до якого ГО "УААСП" діяла як організація колективного управління, станом на дату укладання спірного Договору було чинним та у встановленому законом порядку не скасовувалось, не визнавалось нечинним, не анулювалось та не вилучалось.

Відтак, доводи позивача про відсутність у ГО "Українська агенція з авторських та суміжних прав" станом на день укладання Договору необхідного обсягу повноважень на укладення договору (статусу організації колективного управління) не відповідають обставинам справи та спростовані відповідачем належним чином і у встановленому законом порядку.

Крім того, при вирішенні питання щодо визнання спірного договору недійсним з наведених позивачем підстав судова колегія також враховує, що сторонами певний період часу виконувались умови даного Договору, що підтверджується наявними у справі підписаними та скріпленими печатками сторін копіями Актів про виплату акторської винагороди (роялті) №1 від 14.06.2018 року, №2 від 19.06.2018 року, №3 від 27.06.2018 року та №4 від 06.07.2018 року, а також копіями платіжних доручень про сплату роялті на підставі відповідних актів, а саме: №31170 від 18.06.2018 року на суму 2 518 283,18 грн., №8 від 21.06.2018 року на суму 6 244 229,50 грн., №36 від 02.07.2018 року на суму 727 215,86 грн. та №447930 від 09.07.2018 року на суму 913 562,89 грн., що, в свою чергу, свідчить про погодження позивача як з умовами укладеного договору так і зі спірними документами відповідача, на підставі яких його було укладено.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд міста Києва дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання недійним укладеного між сторонами договору №ВАВ-01/18 від 08.06.2018 року про виплату авторської винагороди (роялті), а тому правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Посилання апелянта на неповне дослідження судом доказів у справі, зокрема наданих позивачем листів, як насідок недотримання судом вимог законодавства щодо прийняття судового рішення на підставі повного, всебічного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи та оцінки доказів в їх сукупності, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

За наведених вище обставин, рішення місцевого господарського суду прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Законом України "Про авторське право і суміжні права", Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" на рішення господарського суду міста Києва від 08.10.2019 року у справі №910/9367/19 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста Києва від 08.10.2019 року у справі № 910/9367/19 залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати сторонам у справі.

4.Справу № 910/9367/19 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 28.01.2020 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.В. Отрюх

Б.М. Грек