ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020м. ДніпроСправа № 904/5339/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мартинюка С.В. розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Безпеки", м. Маріуполь

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЬЮ.ЕФ.ЕМ. КЕЙТЕРІНГ", смт. Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область

про стягнення 16 542,00 грн.

ПРОЦЕДУРА

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція Безпеки", м. Маріуполь звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЕЙТЕРІНГ", смт. Слобожанське про стягнення 16 542,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 18.11.2019 позовну заяву залишено без руху.

28.11.2019 до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2019 відповідач отримав 10.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 540. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

При цьому, такий розумний строк визначений у статті 248 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За викладених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача:

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про охорону товарно-матеріальних цінностей №2/04 від 22.04.2019 в частині повного та своєчасного розрахунку.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі

Обставини укладання договору, факт надання послуг, строк оплати, наявність часткової оплати.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

22 квітня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція Безпеки" (далі-позивач), та товариством з обмеженою відповідальністю "КЬЮ. ЕФ. ЕМ. КЕЙТЕРІНГ" (далі- відповідач) було укладено Договір про охорону товарно-матеріальних цінностей (вантажів), що перевозяться № 22/04 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. договору, "замовник" доручає, а "охорона" бере під охорону товарно-матеріальні цінності (далі - «ВАНТАЖ»), що транспортуються уповноваженою особою «ЗАМОВНИКА».

Згідно з цим договором охороною є дії «ОХОРОНИ» по недопущенню несанкціонованого доступу до «ВАНТАЖУ» «ЗАМОВНИКА» сторонніх осіб на період знаходження його під охороною (далі - послуги «ПОСЛУГИ ОХОРОНИ» (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 1.4. договору, послуги охорони надаються у дні і години - в робочі дні з понеділка по п`ятницю з 7:00 - 9:00 год.

Пунктом 1.5. передбачено, що «ВАНТАЖ» вважається взятим під охорону з моменту фактичного передання «ЗАМОВНИКОМ» «ВАНТАЖУ» під охорону персоналу «ОХОРОНИ», згідно п. 6.1 договору, і до моменту доставки його до місця, визначеного «ЗАМОВНИКОМ», та відмітки про це в маршрутному листі «ЗАМОВНИКОМ», або до моменту зняття охорони «ПРЕДСТАВНИКОМ ЗАМОВНИКА» з відповідною відміткою у маршрутному листі.

Відповідно до 2.1. договору, вартість послуг за охорону «ВАНТАЖІВ», що перевозяться за цим договором складає 100,00грн без ПДВ за одну людино-годину, де ПДВ становить 20,00грн, а разом з ПДВ 120 00грн.

Згідно з п. 2.2. договору, послуги за цим договором оплачуються «ЗАМОВНИКОМ» на підставі виставлених «ОХОРОНОЮ» рахунків протягом трьох банківських днів з дня підписання Акту надання послуг.

Позивач виконав свої зобов`язання за договором, що підтверджується актами надання послуг № 1942 від 30.06.2019р на суму 4 560,00грн, №2350 від 31.07.2019 на суму 5 520,00грн, та № 2594 від 31.08.2019 на суму 5 040,00грн. для сплати яких були виставлені відповідні рахунки № 2095 від 30.06.2019, № 2504 від 31.07.2019, № 2898 від 31.08.2019.

Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №430/АБ від 01.10.2019 про відшкодування заборгованості, яка залишена відповідачем без відповіді.

Відповідач не розрахувався з позивачем за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 15 120,00 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно приписів ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з надання послуг.

Щодо суми основного боргу.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом вище, на момент розгляду спору строк оплати послуг є таким, що настав.

Відповідач доказів оплати послуг не надав.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 15120,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо суми пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно пункту 7.11 договору, замовник несе відповідальність за несвоєчасну оплату послуг з охорони у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

На підставі п. 7.11 договору, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 1306,48 грн. за період з 03.07.2019 по 05.11.2019 (по кожному акту окремо)

Перевіривши здійснені позивачем нарахування пені суд зазначає, що позивачем невірно визначено початкові дати прострочення, а здійснивши перерахунок судом встановлено, що сума пені складає 1257,06 грн. за період з 04.07.2019 по 05.11.2019, яка і підлягає стягненню.

Щодо нарахування 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 115,52 грн за період з 03.07.2019 по 05.11.2019.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування 3 % річних, суд встановив, що вірною сума 3% річних є 113,86 грн. за період з 04.07.2019 по 05.11.2019.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з присудженням до стягнення з відповідача 15 120,00 грн. основного боргу, 1257,06 грн. пені та 113,86 грн. 3% річних. В решті позовних вимог слід відмовити.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам .

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Безпеки", м. Маріуполь до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЕЙТЕРІНГ", смт. Слобожанське про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЕЙТЕРІНГ" (52005, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 48А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Безпеки" (87504, м. Маріуполь, проспект Нікопольський, б. 63, ) заборгованість в розмірі 15 120,00 грн., 1257,06 грн. пені,113,86 грн. 3% річних. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1915,07 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Повне рішення складено 27.01.2020

Суддя С.В. Мартинюк