РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2020Справа № 910/4376/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Дав Транс"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Закрите акціонерне товариство "Єврофінанс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Н-Лізинг", про припинення приватного обтяження.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Калантай М.А. (адвокат);

від третьої особи-1 - Приходько Д.В. (ліквідатор);

від третьої особи-2 - не з`явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Дав Транс" (Позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" (Відповідач), в якому просить суд припинити приватне обтяження №10987697 від 25.03.2011 в частині включення об`єкта обтяження - належного позивачу на праві власності транспортного засобу МАЗ-437041-280, кузов № НОМЕР_1 , тип кузова - вантажний бортовий тентовий-С, білого кольору, 2006 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

На обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що станом на дату придбання ним спірного транспортного засобу у Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-Лізинг" (Третя особа-2) - 15.12.2011 та реєстрації його у органі поліції - 28.02.2012 у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу відміток про наявність обтяження не містилось та лише після того, як Позивач вирішив відчужити спірний автомобіль, йому стало відомо, що на нього накладено приватне обтяження. При цьому, приватне обтяження було зареєстровано 25.03.2011 за №10987697 на підставі Договору про надання мультивалютної кредитної лінії з траншевим режимом кредитування №122/МКЛ-V/2006 від 26.01.2007, обтяжувач - Відповідач, боржник ЗАТ "Єврофінанс" (Третя особа-1).

Відтак, посилаючись на положення ст.ст. 328, 388, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 9, 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Позивач просить суд застосувати строк позовної давності щодо оспорення правочину купівлі ним автомобіля та припинити обтяження №10987697 від 25.03.2011 транспортного засобу МАЗ-437041-280, державний номер НОМЕР_2 .

Відповідач вимоги позову відхиляє, оскільки в судовому порядку визнано недійсним договір №01-01/11 купівлі-продажу майнових прав від 10.01.2011 на низку транспортних засобів, у тому числі на автомобіль номер кузова НОМЕР_3 , тобто, вказаний автомобіль було незаконно відчужено Третьою особою-2 Відповідачу, відтак, законним власником автомобіля є і залишається Третя особа-1.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій доводи Позивача відхиляє, так як результати розгляду справи №26/413/10 Господарського суду Запорізької області наслідків для розгляду даного спору не мають, посилається на відсутність у матеріалах справи копії договору №01-01/11 купівлі-продажу майнових прав від 10.01.2011, і наполягає, що законно придбав автомобіль кузов № НОМЕР_1 , як такий, що не був під жодним обтяженням на момент відчуження.

Позивач представника у судове засідання 15.01.2020 не направив, хоча Позивач про судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням про вручення Позивачу ухвали, у якій було вказано місце, дату і час судового засідання (Київ-30, № 01030 534968 0).

Підстав для відкладення розгляду спору суд не вбачає, так як відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Також, суд не вбачає підстав для залишення позову без розгляду внаслідок неявки представника Позивача - його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

При цьому, судом враховано, що попереднє судове засідання проводилося за відсутності представника Позивача за його власним клопотанням, і також, судом враховано, з яких саме підстав Північний апеляційний господарський суд постановою від 18.07.2019 у даній справі скасував раніше винесену ухвалу від 23.05.2019 про залишення позову без розгляду.

Заперечення на відповідь на відзив від Відповідача у встановлений строк не надійшли.

Третя особа-1 письмових пояснень не подала, але підтримала позицію Відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

При цьому, за ст. 391 ЦК України, саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 388 ЦК України унормовує, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Судом встановлено, що 15.12.2011 між Позивачем, як покупцем, та Третьою особою-2, як продавцем було укладено договір №11/12-01 купівлі-продажу автомобіля МАЗ-437041-262, номер кузова НОМЕР_3 , тип кузова - вантажний бортовий тентовий-С, білого кольору, 2006 року випуску, об`єм двигуна 4750 куб.м.

Указаний автомобіль було зареєстровано органом поліції 28.02.2012, про що Позивачу було видано відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Судом досліджені вказані договір та свідоцтво та встановлено, що вони не містять відміток про наявність обтяження вказаного вище автомобіля.

Судом встановлено, що обтяжений 25.03.2011 та придбаний Позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2011 автомобіль є одним і тим же автомобілем, оскільки має єдиний унікальний номер шасі - НОМЕР_3 (далі - Автомобіль); дана обставина також не заперечена учасниками справи. Не співпадіння деяких інших параметрів автомобіля (колір білий чи сірий, марка 262 чи 280, різні реєстраційні номери) суд пов`язує як з помилками, які могли статися при реєстрації (номер моделі), так і зі змінами, які могли статися з зовнішнім виглядом автомобіля (колір кузова), і також, з наслідками самої реєстрації (зміна реєстраційного номеру).

Позивач стверджує, що не має і ніколи не мав ні з Відповідачем, як банком, ані з Третьою особо-1, як з заставодавцем банку, ніяких договірних та недоговірних зобов`язань, а також не укладав із ними ніяких правочинів та договорів, і що на момент придбання Позивачем Автомобіля та його реєстрації, Автомобіль під обтяженням не знаходився, тому наявність такого обтяження абсолютно безпідставно та грубо порушує права Позивача на володіння та вільне розпорядження належним йому на праві власності майном - Автомобілем, і тому на підставі наведених вище норм права Позивач просить захистити його право власності шляхом припинення приватного обтяження Автомобіля з боку Відповідача.

Однак, до таких доводів Позивача, що він є власником Автомобіля, який подав даний позов на захист свого права власності (його складових), і що Автомобіль не перебував під жодним обмеженням (забороною на відчуження) на момент укладення Позивачем договору про його купівлю, суд ставиться критично з огляду на наступне.

У забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання мультивалютної кредитної лінії з траншевим режимом кредитування №122/МКЛ-V/2006 від 26.01.2007, укладеним між Закритим акціонерним товариством «Єврофінанс» та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Відповідач, ПАТ комерційний банк «Надра»), було укладено Договір застави №122-1/3-V/9/2006 від 02.10.2007.

Відповідно до Додатку до вказаного Договору застави, транспортний засіб МАЗ-437041-280, 2006 р.в., номер кузова НОМЕР_3 (Автомобіль), який на праві власності належить ЗАТ «Єврофінанс», був переданий у заставу ПАТ «КБ «Надра» про що були внесені відповідні записи до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 09.10.2007 №5806769.

Згідно умов вказаного договору застави, до повного виконання зобов`язання Заставодавець може відчужувати Предмет застави тільки за наявності у нього письмової згоди Заставодержателя, і Заставодавець зобов`язаний отримати письмову згоду Заставодержателя на вчинення дій, пов`язаних зі зміною права власності на Предмет застави, а також на передачу Предмета застави в сублізинг тощо.

Відповідно до ст. 586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення містить ст. 17 Закону України «Про заставу».

Згідно п. 2.4 вказаного договору застави, до повного виконання зобов`язання Заставодавець може відчужувати Предмет застави тільки за наявності у нього письмової згоди Заставодержателя. Дії Заставодавця, що не відповідають цим зобов`язанням, правових наслідків не породжують.

21.12.2010 ухвалою Господарський суд Запорізької області порушив провадження у справі №26/413/10 про банкрутство ЗАТ "Єврофінанс", а постановою від 29.12.2010 боржника було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора та зобов`язано його опублікувати оголошення про банкрутство боржника. Далі, 04.01.2011 ухвалою Господарського суду Запорізької області у справі №26/413/10 було задоволено клопотання ліквідатора, скасовані усі обмеження по розпорядженню майном банкрута, а також знято усі обтяження (застави) та заборони відчуження нерухомого та рухомого майна, що належить банкруту ЗАТ "Єврофінанс".

10.01.2011 між ЗАТ «Єврофінанс» та ТОВ «Н-Лізинг» було укладено Договір №01- 01/11 купівлі-продажу майнових прав, за умовами, якого на користь ТОВ «Н-Лізинг» відчужено 238 (двісті тридцять вісім) одиниць транспортних засобів, сільськогосподарської техніки та спецтехніки (у тому числі, і на Автомобіль), які належали ЗАТ «Єврофінанс» та відступлені права вимоги до Лізингоодержувачів.

Відповідно до пункту 3.1 договору майнові права на транспортні засоби (сільськогосподарську техніку та спецтехніку) за цим договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання акту (додаток 2). Акт підписується сторонами в день підписання цього договору. Право власності на майнові права переходить від продавця до покупця після підписання акту (пункт 3.2 договору).

Згідно з Актом прийому-передачі майнових прав на транспортні засоби (сільськогосподарську техніку та спецтехніку, у тому чисті, і Автомобіль) від 10.01.2011 ЗАТ "Єврофінанс" в особі Голови Правління Хаїнської В.А., яка діє на підставі Статуту (продавець), передано, а ТОВ "Н-Лізинг" в особі Генерального Директора Волошиної Сніжани Василівни, яка діє на підставі Статуту (покупець) набуто всі права продавця на 238 транспортних засобів (сільськогосподарську техніку та спецтехніку), зазначених в додатку №1 до спірного договору.

При цьому, відповідно до листів Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 26.05.2017 №31/26-119із та від 29.01.2018 №31/26-306із, листа Державної інспекції сільського господарства від 28.12.2016 №3427/9/2-16, отриманих на запит ліквідатора, зазначені в акті транспортні засоби (сільськогосподарська техніка та спецтехніка) на момент укладання спірного договору та акту були зареєстровані та перебували у власності ЗАТ "Єврофінанс". Документи, які стали підставою для проведення реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів до 2013 року включно, знищені в зв`язку із закінченням терміну зберігання (3 роки, Наказ МВС України № 5 ДСК від 10.01.2014).

Право власності на транспортні засоби (сільськогосподарську техніку та спецтехніку, і у тому числі на Автомобіль) у період з 10.01.2011 по 25.03.2011 було оформлено за ТОВ "Н-Лізинг".

Вказані обставини встановлені ухвалою Господарський суд Запорізької області від 09.07.2018 у справі №19/5009/2383/11, яка залишена в силі Верховним Судом постановою від 23.04.2019, тому не доказуються знову згідно з п. 4 ст. 75 ГПК України.

29.01.2011 в газеті «Голос України» №17 було оприлюднено інформацію про визнання ЗАТ «Єврофінанс» банкрутом.

28.02.2011 постановою Донецького апеляційного господарського суду скасовано ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.01.2011 у справі № 26/413/10.

21.03.2011 постановою Донецького апеляційного господарського суду у справі №26/413/10, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 24.05.2011, постанову Господарського суду Запорізької області від 29.12.2010 скасовано, провадження у справі припинено.

05.05.2011 ухвалою Господарського суду Запорізької області порушено провадження у справі №19/5009/2383/11 про банкрутство ЗАТ "Єврофінанс", а 27.03.2013 постановою ЗАТ "Єврофінанс" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора.

29.05.2013 постановою Донецького апеляційного Господарського суду апеляційну скаргу ПАТ «Комерційний банк «Надра» на постанову Господарського суду Запорізької області від 27.03.2013 у справі №19/5009/2383/11 задоволено, постанову скасовано, справу направлено для розгляду до Господарського суду Запорізької області на стадію розпорядження майном.

14.04.2014 постановою Господарського суду Запорізької області у справі №19/5009/2383/11 ЗАТ "Єврофінанс" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатора, а 22.09.2014 ухвалою суду затверджено реєстр вимог кредиторів ЗАТ "Єврофінанс", зокрема, і публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ "КБ "Надра").

Далі, 26.06.2017 відбулось засідання зборів комітету кредиторів ЗАТ «Єврофінанс». на яких ліквідатором було повідомлено, що в ході ліквідаційної процедури з`ясовано, що транспортні засоби, які перебувають у заставі у ПАТ «КБ «Надра», в тому числі і Автомобіль, вибули від боржника на підставі договору №01-01/11 купівлі-продажу майнових прав від 10.01.2011, укладеного між ЗАТ «Єврофінанс» та ТОВ «Н-Лізинг».

12.03.2018 ухвалою Господарського суду Запорізької області прийнято до розгляду в межах провадження у справі № 19/5009/2383/11 про банкрутство ЗАТ «Єврофінанс» заяву ПАТ «Надра» про визнання недійсним Договору №01-01/11 купівлі-продажу майнових прав від 10.01.2011 та спростування майнових дій боржника.

09.07.2018 ухвалою Господарського суду Запорізької області у справі №19/5009/2383/11 було задоволено заяву ПАТ «КБ «Надра» та визнано недійсним договір № 01-01/11 купівлі-продажу майнових прав від 10.01.2011 та спростовано майнову дію ЗАТ «Єврофінанс» в особі голови ліквідаційної комісії Хаїнської В.А щодо передані прав та обов`язків ЗАТ «Єврофінанс», як лізингодавця за договорами фінансового лізингу, зазначеними в Додатку №1 до Договору №01-01/11 купівлі-продажу майнових прав від 10.01.2011. Вказана ухвала залишена в силі Верховним Судом постановою від 23.04.2019.

У згаданих судових рішеннях Господарський суд Запорізької області, позицію якого підтримав Верховний Суд, зазначали, що оскільки, період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, частиною першою статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у Законі строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми, а майнові дії спростовані із застосуванням наслідків передбачених цією нормою. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 04/01/5026/1089/2011, від 30.01.2019 у справі № 910/6179/17.

У даному випадку, до виявлення кредиторів у справі № 26/413/10 про банкрутство ЗАТ "Єврофінанс" та до формування комітету кредиторів ЗАТ "Єврофінанс" здійснило відчуження на користь ТОВ "Н-Лізинг" майнових прав на 238 одиниць транспортних засобів, сільськогосподарської техніки та спецтехніки, а також відступлення права вимоги боржника. Зобов`язання, що виникли у ЗАТ "Єврофінанс" після передачі транспортних засобів ТОВ "Н-Лізинг" призвели до втрати активів та неможливості виконання боржником грошових зобов`язань перед конкурсним кредитором ПАТ "КБ "Надра", вимоги якого визнані ухвалою від 22.09.2014 по справі № 19/5009/2383/11.

Вказаний правочин укладений протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство № 19/5009/2383/11, і боржник безоплатно здійснив відчуження майна внаслідок чого майна боржника стало недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

Тому, відповідно до положень частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, статті 20 згаданого Закону, Договір № 01-01/11 купівлі-продажу майнових прав від 10.01.2011, який оформлений Актом прийому-передачі майнових прав на транспортні засоби (сільськогосподарську техніку та спецтехніку, у тому числі і Автомобіль) від 10.01.2011, було судом визнано недійсним, і як наслідок спростовано майнову дію ЗАТ «Єврофінанс» в особі голови ліквідаційної комісії Хаїнської В.А щодо передані прав та обов`язків ЗАТ «Єврофінанс», як лізингодавця за договорами фінансового лізингу, зазначеними в Додатку №1 до Договору №01-01/11 купівлі-продажу майнових прав від 10.01.2011.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, і правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Отже, внаслідок визнання в судовому порядку недійсним договору №01-01/11 купівлі-продажу майнових прав від 10.01.2011 на низку транспортних засобів, у тому числі на Автомобіль, вказаний Автомобіль було без наявності на це законних підстав відчужено 15.12.2011 на підставі договору купівлі-продажу №11/12-01 Третьою особою-2 Відповідачу, тоді як законним власником автомобіля є і залишається Третя особа-1 - ЗАТ «Єврофінанс», а законним заставодержателем ПАТ "КБ "Надра", який згоди на відчуження заставленого Автомобіля не надавав (матеріали справи не містять доказів протилежного).

Та обставина, що Автомобіль все ще зареєстрований за Позивачем, не робить останнього законним власником автомобіля, оскільки незаконність набуття права власності на нього, і натомість, що його законним власником є і залишається Третя особа-1 - ЗАТ «Єврофінанс», встановлено описаним вище рішенням суду у справі № 19/5009/2383/11.

Також, не впливає на правовий статус Автомобіля (що його власником є і залишається Третя особа-1 у зв`язку з визнанням недійсним договору №01-01/11 від 10.01.201) та обставина, що договір купівлі-продажу №11/12-01 від 15.12.2011 є чинним та окремо в судовому порядку недійсним не визнавався, оскільки даний договір не створює для Позивача правових наслідків у вигляді права власності на Автомобіль, так як продавець за цим договором не мав права його відчужувати, і з цієї ж причини не створює для Позивача правових наслідків у вигляді права власності на Автомобіль реєстрація Автомобіля за Позивачем, про що видано описане вище свідоцтво, оскільки знову ж таки, законні підстави для такої реєстрації відсутні, так як законним власником Автомобіля є і залишається інша особа - ЗАТ «Єврофінанс».

Усупереч посиланням Позивача до спірних правовідносин також не може бути застосована ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» - як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, запис від 25.03.2011 за №10987697 про обтяження Автомобіля існував станом на момент укладення договору купівлі-продажу №11/12-01 від 15.12.2011, оскільки у матеріалах справи відсутні докази вилучення вказаного обтяження з реєстру, у тому, числі тимчасового вилучення станом на момент укладення вказаного договору.

Отже, відсутня передбачена законом підстава припиняти спірне обтяження.

З огляду на все всиновлене вище, суд підстав для задоволення позову не вбачає.

Судові витрати Позивача у зв`язку з відмовою у позові відповідно до статті 129 ГПК України йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.01.2020.

Суддя Р.Б. Сташків