ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2020 р. Справа №909/970/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Данко Л.С.

Мирутенка О.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства Рідна Земля, вих. № 21/11/19 від 21.11.2019 (вх. ЗАГС 01-05/4195/19 від 25.11.2019)

на рішення Господарського суду Івано - Франківської області від 29.10.2019 (суддя Максимів Т.В., повний текст складено 05.11.2019)

у справі № 909/970/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветеко"

до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства Рідна Земля

про стягнення заборгованості в сумі 70382 грн. 90 коп.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ветеко" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "Рідна Земля" заборгованості в сумі 70 382, 90 грн., з яких: 59 657, 17 грн. основна заборгованість, 9 348, 08 грн. пеня, 803, 08 грн. - 3% річних та 573, 75 грн. - інфляційні втрати.

Підставою для звернення з позовом слугувало неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №248 від 27.04.2018 в частині оплати поставленого позивачем товару.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.10.2019 у справі №909/970/19 позов задоволено. Присуджено до стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства Рідна Земля на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветеко" 59 657, 17 грн. основної заборгованості, 9 348, 08 грн. пені, 803, 08 грн. 3% річних, 573, 75 грн. інфляційних втрат та 1 921 грн. судового збору.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №248 від 27.04.2018 стосовно повної оплати за отриманий товар у строки визначені умовами договору, а відповідач доказів виконання зобов`язання не надав, доводи позивача не спростував. З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приватне сільськогосподарське підприємство Рідна Земля звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.10.2019 у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити частково, відмовивши в задоволенні стягнення пені в сумі 9348,90 грн., 3% річних в сумі 803,08 грн. та інфляційних втрат в сумі 573,75 грн.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що за умовами договору поставки №248 від 27.04.2018 оплата здійснюється у два способи: 20% - авансовий платіж, а остаточний розрахунок (80%) протягом 14 календарних днів з моменту поставки. Оскільки позивач виконав поставку товару без отримання 20% авансового платежу, то умови оплати саме авансового платежу вважаються такими, що настали, з моменту вимоги, а саме вручення рахунку на плату, виставлення претензії чи подання позову до суду.

З огляду на наведене, відповідач вважає, що прострочена заборгованість з оплати 20% вартості поставленого товару виникла з моменту прийняття судом позову, що спростовує правомірність нарахування позивачем та стягнення судом пені, 3% річних та інфляційних втрат.

При цьому, відповідач зазначає, що в частині стягнення основного боргу рішення суду першої інстанції ним не оскаржується і не заперечується.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 909/970/19 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Данко Л.С. та Мирутенка О.Л., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2019.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства Рідна Земля в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Окрім того, ухвалою суду встановлено строк для подачі позивачем відзиву на апеляційну скаргу до 31.12.2019.

16.12.2019 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветеко" поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення Господарського суду Івано- Франківської області від 29.10.2019 у справі №909/970/19 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обгрунтовуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, позивач зазначає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції, однак не використав свого права на подання відзиву на позовну заяву та участь у судових засіданнях, не заперечував проти задоволення судом позовних вимог, в тому числі у частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

При цьому, позивач вважає безпідставними покликання апелянта на неотримання ним рахунків та те, що обов`язок з оплати 20% передоплати виник з моменту пред`явлення позову у даній справі, з огляду на положення п.9.6. Договору, яким визначено, що якщо покупець прийняв товар ( підписав відповідну видаткову накладну) вважається, що він отримав оригінал рахунку і не може у випадку неоплати товару в строк посилатися на те, що в нього відсутній рахунок на оплату відповідної поставки.

Окрім того, позивач зазначає, що ним здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат після спливу 14 календарних днів щодо усієї суми кожної з поставок, хоча період прострочення сплати 20% передплати є більшим.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ветеко" ( далі - продавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Рідна земля" (далі - покупець) укладено договір поставки № 248 ( далі Договір), за умовами якого продавець зобов`язався поставити і передати у власність покупцю певний товар, а покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 1.2 Договору предметом постачання є ветеринарні препарати, вакцини, обладнання згідно видаткових накладних (передача за якими товару покупцю підтверджується довіреностями від останнього), які є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору кількість та асортимент товару передбачається у видаткових накладних на кожну окрему поставку.

Покупець оплачує поставлений продавцем товар за цінами, які вказуються в рахунках та видаткових накладних на кожну окрему поставку. Продавець до моменту поставки має право змінити ціни. Якщо покупець прийняв товар (підписав видаткову накладну) - вважається, що ціни на товар, вказані у відповідних рахунку та видатковій накладній, погоджені сторонами (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п.4.3. Договору загальна сума кожної поставки зазначається у відповідній видатковій накладній. Суму Договору складає сума вартості всього товару, що постачається продавцем покупцю на умовах цього Договору на протязі терміну його дії.

Згідно з п.5.1., 5.2. Договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку в національній валюті України. Датою платежу вважається дата фактичного надходження коштів за поставку на розрахунковий рахунок продавця, номер якого вказується у відповідному рахунку.

Порядок оплати: 100% суми кожної поставки сплачується в наступному порядку:

- 20% суми кожної поставки сплачується у вигляді передоплати в термін двох банківських днів з моменту виставлення покупцю відповідного рахунка-фактури;

- остаточний розрахунок здійснюється після отримання товару згідно видаткової накладної протягом 14 календарних днів з моменту переходу права власності на товар. Датою переходу права власності на товар вважається дата виписки відповідної видаткової накладної.

Відповідно до п. 9.6. Договору рахунки на оплату товару передаються покупцю за допомогою факсимільного зв`язку, оригінал рахунку надається продавцем разом з товаром, що постачається. Якщо покупець прийняв товар ( підписав відповідну видаткову накладну) вважається, що він отримав оригінал рахунку і не може у випадку неоплати товару в строк посилатися на те, що в нього відсутній рахунок на оплату відповідної поставки.

Відповідно до п. 6.1 Договору такий набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019. Закінчення строку дії цього договору не тягне за собою припинення зобов`язань по оплаті поставленого товару.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 81 893,27 грн. на підставі наступних видаткових накладних:

- № 1104 від 12.02.2019 на суму 5 699,88 грн.;

- № 1419 від 20.02.2019 на суму 13 536,12 грн.;

- №1543 від 25.02.2019 на суму 46 025,05 грн.;

- №1925 від 06.03.2019 на суму 5 116,18 грн.;

- №3361 від 19.04.2019 на суму 3 744,12 грн.;

- №3810 від 06.05.2019 на суму 7 771,92 грн.

Товар отримано повноважними представниками відповідача на підставі довіреностей, що не заперечується відповідачем.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату товару, а саме:

- № 1200 від 11.02.2019 на суму 5 699,88 грн.;

- № 1449 від 20.02.2019 на суму 13 536,12 грн.;

- №1558 від 25.02.2019 на суму 46 025,05 грн.;

- №2080 від 06.03.2019 на суму 5 116,18 грн.;

- №3573 від 19.04.2019 на суму 3 744,12 грн.;

- №4033 від 06.05.2019 на суму 7 771,92 грн.

Відповідач розрахувався за отриманий товар частково, сплативши позивачу кошти в сумі 22 236, 10 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками банку:

- за 15.03.2019 на суму 5 699,98 грн. ( призначення платежу оплата зг. рах.№1120 від 11.02.2019);

- за 18.04.2019 на суму 1 000 грн. ( призначення платежу оплата зг. рах.№1449 від 20.02.2019);

- за 14.06.2019 на суму 5 000 грн. ( призначення платежу оплата зг. рах.№1449 від 20.02.2019);

- за 21.06.2019 на суму 5 000 грн. ( призначення платежу оплата зг. рах.№1449 від 20.02.2019);

- за 27.06.2019 на суму 2 536,12 грн. ( призначення платежу оплата зг. рах.№1449 від 20.02.2019);

- за 26.07.2019 на суму 3 000 грн. ( призначення платежу оплата зг. рах.№1558 від 25.02.2019).

Отже, відповідачем оплачено товар, отриманий за видатковими накладними № 1104 від 12.02.2019 та № 1419 від 20.02.2019 повністю, за видатковою накладною №1543 від 25.02.2019 частково на суму 3 000 грн.

На момент звернення до суду борг відповідача перед позивачем становив 59 657,17 грн., з яких:

- 43 024,95 грн. за видатковою накладною №1558 від 25.02.2019;

- 5 116,18 грн. за видатковою накладною №2080 від 06.03.2019;

- 3 744,12 грн. за видатковою накладною №3573 від 19.04.2019;

- 7 771,92 грн. за видатковою накладною №4033 від 06.05.2019.

Вказану обставину відповідач визнає у апеляційній скарзі.

В пункті 7.2. договору сторони погодили, що у разі порушення терміну розрахунків покупець за вимогою продавця зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період такого прострочення, за кожний день затримки від суми заборгованості.

На підставі даного пункту договору позивач нарахував пеню:

- за видатковою накладною № 1543 від 25.02.2019 7 298,92 грн. (на суму боргу 43 024,95 грн., за період прострочення з 12.03.2019 по 04.09.2019);

- за видатковою накладною №2080 від 06.03.2019 822, 51 грн. ( на суму боргу 5 116,18 грн., за період прострочення з 21.03.2019 по 04.09.2019);

- за видатковою накладною №3573 від 19.04.2019 440,27 грн. (на суму боргу 3 744,12 грн. за період прострочення з 04.05.2019 по 04.09.2019);

- за видатковою накладною №4033 від 06.05.2019 787,20 грн. (на суму боргу7 771,92 грн. за період прострочення з 21.05.2019 по 04.09.2019).

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст.692 ЦК України).

Пунктом 5.2. Договору сторони погодили, що остаточний розрахунок здійснюється після отримання товару згідно видаткової накладної протягом 14 календарних днів з моменту переходу права власності на товар. Датою переходу права власності на товар вважається дата виписки відповідної видаткової накладної.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 81 893,27 грн., а відповідач свій обов`язок щодо оплати поставленого товару виконав частково, оплативши 22 236, 10 грн.

Відтак, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 59 657,17 грн., що відповідач визнає у апеляційній скарзі.

Разом з тим, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача 9 348,90 грн. пені, 803,08 грн. 3% річних, 573,75 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. ст. 230 - 232 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому в договорі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.262 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі порушення терміну розрахунків покупець за вимогою продавця зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період такого прострочення, за кожний день затримки від суми заборгованості.

При цьому, пунктом 7.5. Договору сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань згідно цього Договору здійснюється включно до моменту виконання такого зобов`язання винною стороною і в такому випадку застосовується позовна давність в 3 роки.

Перевіривши розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені у межах заявлених позивачем періодів, з врахуванням наведених вище законодавчих положень, умов договору та обставин справи, колегія суддів дійшла до висновку про підставність та обгрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 9 348,90 грн. пені, 803,08 грн. 3% річних, 573,75 грн. інфляційних втрат.

З приводу твердження апелянта про те, що прострочена заборгованість з оплати 20% вартості поставленого товару виникла з моменту прийняття судом позову, оскільки позивач виконав поставку товару без отримання 20% авансового платежу, а умови оплати саме авансового платежу вважаються такими, що настали, з моменту вимоги ( вручення рахунку на плату, виставлення претензії чи подання позову до суду), суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 5.5. Договору сторони погодили наступний порядок оплати:

- 20% суми кожної поставки сплачується у вигляді передоплати в термін двох банківських днів з моменту виставлення покупцю відповідного рахунка-фактури;

- остаточний розрахунок здійснюється після отримання товару згідно видаткової накладної протягом 14 календарних днів з моменту переходу права власності на товар. Датою переходу права власності на товар вважається дата виписки відповідної видаткової накладної.

Відповідно до п. 9.6. Договору рахунки на оплату товару передаються покупцю за допомогою факсимільного зв`язку, оригінал рахунку надається продавцем разом з товаром, що постачається. Якщо покупець прийняв товар ( підписав відповідну видаткову накладну) вважається, що він отримав оригінал рахунку і не може у випадку неоплати товару в строк посилатися на те, що в нього відсутній рахунок на оплату відповідної поставки.

Відтак, поставка позивачем товару без здійснення відповідачем передоплати не звільняє відповідача від обов`язку оплатити у повному обсязі отриманий товар протягом 14 календарних днів з моменту виписки відповідної видаткової накладної, та не позбавляє позивача права на нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості за кожною видатковою накладною починаючи з 15-го дня з дати виписки відповідної видаткової накладної.

З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.10.2019 у справі №909/970/19 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.10.2019 у справі №909/970/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства Рідна Земля без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

3. Порядок і строк оскарження встановлені ст.ст. 288-289 ГПК України.

Головуючий суддя Г.Т.Кордюк

Суддя Л.С.Данко

Суддя О.Л.Мирутенко