УХВАЛА

м. Київ

29.01.2020Справа № 910/217/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія», Волинська обл., м. Луцьк

до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», м. Київ

про забезпечення позову у справі № 910/217/20

за позовом Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія», Волинська обл., м. Луцьк

до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», м. Київ

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитро Вікторович

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

Без виклику представників сторін.

Встановив:

Публічне акціонерне товариство «Волиньбакалія» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною, від 26.10.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 1932, яким звернено стягнення на нерухоме майно Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія», а саме: будівлю, закритий склад Г-1, загальною площею 1 638,8 м.кв., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Грушевського, 104-А; земельну ділянку, площею 0,3871 га, цільове призначення: для розміщення виробничої бази, кадастровий номер: :31:001:0041, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель , вул. Грушевського , 104-А; земельну ділянку, площею 0,4386 га, цільове призначення: для розміщення та обслуговування складу-магазину, кадастровий номер: :31:001:0040, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Грушевського, 104-А, на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно, як вбачається зі змісту позовної заяви, Публічне акціонерне товариство «Волиньбакалія» просило суд вжити до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заходи забезпечення позову, а саме, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 1932, виданого 26.10.2019 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 10.01.2020 відмовив у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія» про вжиття заходів до забезпечення позову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 10.01.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучив до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інну Леонтіївну та Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича, підготовче судове засідання призначив на 13.02.2020.

27.01.2020 через канцелярію суду від Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія» повторно надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 1932, виданого 26.10.2019 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною.

Ознайомившись із поданою заявою Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія» про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому, відповідно до статті 2 Закону України «Про судовий збір», платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Отже, закон не виключає можливості здійснення оплати судового збору іншою особою, але платником має бути особа, яка звертається до суду чи стосовно якої ухвалене судове рішення.

Крім того, Державна судова адміністрація України в листі № 6-17517/8 від 14.09.2018 «Про забезпечення заходів контролю за надходженням та поверненням судового збору» вказує про те, що суд при розгляді як позовних заяв, так і заяв на повернення помилково сплачених до бюджету коштів має перевіряти чи є заявник (позивач) платником судового збору відповідно до документів, що підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Такі дії допоможуть знизити ризик ухилення від сплати судового збору в ситуації, коли, наприклад, позивач - юридична особа, проте судовий збір за подання позовної заяви сплачений фізичною особою (бухгалтером чи керівником підприємства). У результаті суд, не звернувши уваги на ці розбіжності, платіжний документ, де платником судового збору вказано іншу особу, і відкриває провадження у справі. Фізична особа, яка сплатила судовий збір може звернутися до суду із заявою про повернення помилково зарахованих до бюджету коштів, оскільки до суду із заявою на подачу позову вона не зверталась.

Для недопущення таких фактів ДСА України просить звернути увагу на необхідність дотримання вимог статті 2 Закону України «Про судовий збір» у частині звернення до суду з підтверджуючими документами щодо сплати судового збору саме платником цього збору.

Судом встановлено, що заявником в якості доказу сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі до заяви про забезпечення позову додано платіжне доручення № 947 від 27.01.2020 на суму 1 051,00 грн. Водночас, у даному платіжному документі платником є АО ЕЙ ТІ ЛО, код платника 41703016.

Враховуючи положення статті 2 Закону України «Про судовий збір», надане до заяви платіжне доручення № 947 від 27.01.2020 на суму 1 051,00 грн, платником якого є АО ЕЙ ТІ ЛО, код платника 41703016, не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову Публічним акціонерним товариством «Волиньбакалія», оскільки АО ЕЙ ТІ ЛО не є особою, яка звертається до суду із вказаною заявою чи стосовно якої ухвалене судове рішення у даній справі. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 17.01.2019 по справі №922/4734/16.

За таких обставин платіжне доручення № 947 від 27.01.2020 є неналежним доказом сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Будь-яких інших доказів сплати судового збору матеріали заяви про забезпечення позову не містять.

Таким чином, в порушення приписів ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, належних доказів сплати судового збору Публічним акціонерним товариством «Волиньбакалія» до вказаної заяви про забезпечення позову не подано.

Згідно ст. 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, враховуючи наведене, заява Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія» про вжиття заходів забезпечення позову з доданими до неї документами підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 139, 140 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія» про забезпечення позову з доданими до неї документами - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В. В. Бондарчук