СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2020 р. Справа № 913/474/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І.В.;

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Хімпроект" (вх.№3753Л/2) на рішення господарського суду Луганської області від 12.11.2019 (повний текст рішення складено 12.11.2019 суддею Івановим А.В. у приміщенні господарського суду Луганської області) у справі №913/474/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Хімпроект", м.Сєвєродонецьк Луганської області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таун Сервіс" м.Сєвєродонецьк Луганської області,

про визнання незаконними дій та скасування заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачем заявлено вимогу про визнання дій ТОВ "Таун Сервіс" незаконними та скасування заборгованості, виставленої рахунком на оплату №652 від 28.05.2019. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 28.05.2019 виставлено рахунок про сплату заборгованості №652 на суму 246,62 грн всупереч вимогам чинного законодавства.

Рішенням господарського суду Луганської області від 12.11.2019 у справі №913/474/19 у позові відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції зазначив, що предметом розгляду у даній справі є вимоги позивача, по-перше, про визнання дій ТОВ "Таун Сервіс" незаконними, а по - друге, скасування заборгованості, виставленої рахунком на оплату №62 від 28.05.2019. Щодо позовної вимоги про визнання дій ТОВ "Таун Сервіс" незаконними, господарський суд виходив з того, що законом не передбачений такий спосіб захисту прав або інтересів, як визнання протиправними дій суб`єкта господарювання. Вимога про визнання незаконними дій ТОВ "Таун Сервіс" щодо виставлення рахунку на оплату №652 від 28.05.2019 за своєю правовою природою є вимогою про встановлення певних обставин та надання їм правової оцінки на предмет правомірності нарахування штрафу та виставлення рахунку. Такий спосіб не є належним способом захисту права та охоронюваного законом інтересу, оскільки, розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює жодного захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин. Відсутність у ТОВ "Таун Сервіс" правових підстав для нарахування штрафу за порушення умов договору може бути предметом перевірки під час вирішення судом спору про стягнення відповідної заборгованості. Щодо вимоги позивача про скасування заборгованості, виставленої рахунком №652 від 28.05.2019, господарський суд зазначив про відсутність підстав для задоволення цих позовних вимог у визначений позивачем спосіб, зокрема, шляхом скасування заборгованості, адже за загальним правилом частини 1 ст.5 Господарського процесуального кодексу України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, тобто який прямо встановлено нормою матеріального права або договором, при цьому, а ні норми чинного законодавства, а ні умови укладеного сторонами договору не передбачають такого способу захисту як скасування заборгованості, що виключає підстави для задоволення позову в такий спосіб. Господарський суд дійшов висновку, що обрані позивачем способи захисту не можна вважати ефективними та належними, оскільки заявлені вимоги спрямовані на встановлення підстав існування права в минулому, а не на захист порушеного права позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 12.11.2019 у справі №913/474/19 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Хімпроект" задовольнити у повному обсязі. Здійснити розподіл судових витрат згідно з вимогами чинного законодавства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що умови договору між сторонами є такими, що містять елементи домінування прав постачальника над правами споживача і надають можливість постачальнику без вирішення спорів між сторонами в односторонньому порядку здійснювати обмеження або припинення водопостачання або водовідведення. Заявник апеляційної скарги вважає, що вимога про визнання незаконними дій стосується захисту прав споживача від суб`єкта природної монополії, оскільки відповідачем у листі (вих.№845 від 03.07.2019) чітко висловлено погрозу про обмеження водопостачання та водовідведення до повного погашення заборгованості. Позивач зазначає, що в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції не викладено та не надано оцінку його правовій позиції. Також судом не взято до уваги той факт, що відповідачем навмисно не винесено розпорядчого акту або наказу, який підлягає оскарженню у судовому порядку. Користуючись умовами договору, внесення змін до якого можливо лише в останній місяць року, відповідачем лише встановлено рахунок та попередження про обмеження у наданні послуг у разі його несплати. Позивач вважає, що обраний ним спосіб захисту прав створить умови для ефективного захисту його прав чи інтересів, оскільки без наявності заборгованості відповідач не має права на обмеження на надання послуг. Також наявність судового прецеденту між сторонами надасть можливість захисту позивачу своїх прав до відповідного внесення змін в умови договору.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Хімпроект" на рішення господарського суду Луганської області від 12.11.2019 у справі №913/474/19. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 20.01.2020 об 11:30 год. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 10.01.2020 для подання письмових заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

27.12.2019 від відповідача до суду надійшов відзив (вх.№12167) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що не погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, та яке не містить доводів позивача, адже господарський суд вирішив справу за наявними матеріалами та у відповідності до вимог ст.73-81,86, 209, 210, 233, 236, 237 Господарського процесуального кодексу України, повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі докази, надані як позивачем, так і відповідачем, що підтверджується перебігом судового засідання, яке було зафіксоване звукозаписувальним технічним засобом. Також відповідач зазначив, що ТОВ «Таун Сервіс» не є суб`єктом нормотворення, який у процесі здійснення виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань і здійснення функцій відповідно до наданої компетенції на основі і на виконання Конституції України та законів, видає розпорядчий документ (акт, наказ). Щодо умов укладеного між сторонами договору то відповідач зазначає, що на момент його укладення сторонами були узгоджені умови договору у повному обсязі, а відтак в силу приписів ст.526, 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами як для постачальника, так і для споживача, та має виконуватися належним чином. Крім того, зазначає, що право ТОВ «Таун Сервіс» як суб`єкт господарювання, що надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, обмежити чи припинити/зупинити надання комунальних послуг у разі порушення з боку споживача умов договору чи чинного законодавства є правом, встановленим Законом України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», реалізація якого не може ставитись у залежність від волі ПрАТ «Хімпроект» як споживача комунальної послуги.

09.01.2020 від представника позивача до суду надійшло клопотання (вх.№104) про допуск представника для захисту інтересів ПрАТ «Хімпроект» за довіреністю Каращука Сергія Володимировича. До клопотання надано довіреність №2 від 03.01.2019, видана на ім`я Каращука Сергія Володимировича, дійсна до 31.12.2020, підписана директором ПрАТ «Хімпроект» Каращуком О.М.

У судове засідання 20.01.2020 з`явились представники позивача та відповідача.

Частинами 1-3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з частинами 1-2 ст.58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду Луганської області від 30.08.2019 відкрито провадження у даній справі. Суд, урахувавши обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг і характер доказів у справі, а також значення справи для сторін, з огляду на необхідність дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених у статті 2 Господарського процесуального кодексу України та з метою недопущення порушення передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України процесуальних прав учасників справи, дійшов висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження. Даною ухвалою, зокрема, суд запропонував позивачу чітко визначити предмет позову у відповідності до норм чинного законодавства.

Представник позивача - Каращук Сергій Володимирович, в обґрунтування участі у справі надав довіреність від 03.01.2019, зазначивши, що він не є адвокатом, але вважає, що справа є малозначною і був допущений до розгляду справи судом першої інстанції.

Ураховуючи, що справа розглядалася у суді першої інстанції за правилами загального провадження, а її предмет не пов`язаний з ціною позову, колегія суддів вважає, що справа не є малозначною, отже, у відповідності до вищезазначених норм Господарського процесуального кодексу України представником у суді при розгляді немалозначних справ є адвокат, або інша особа, яка має такі повноваження за законом, статутом, положенням, трудовим договором, інструкцією тощо, однак передбачених Господарським процесуальним кодексом України належних доказів Каращук С.В. суду не надав.

Представник відповідача на підтвердження своїх повноважень також надав довіреність №45 від 13.01.2020 на ім`я ОСОБА_3 та зазначив, що він не є адвокатом, а є працівником товариства, а саме: начальником юридичного відділу. Однак не надав жодних належних доказів (статут, положення, трудовий договір (контракт), посадова інструкція) щодо надання юридичною особою прав бути представником у суді, як того вимагає частина 3 ст.56 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для залучення представників позивача та відповідача до розгляду справи у судовому засіданні як належних представників, у зв`язку з чим справа підлягає розгляду за відсутності сторін.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 цього Кодексу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Ураховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду апеляційної скарги та вирішення даного спору, зважаючи на відсутність передбачених частиною 11 ст.270 Господарського процесуального кодексу України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням вимог пункту 1 ст.273 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про закінчення апеляційного розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності представників учасників справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду виходить з такого.

01.09.2009 між ТОВ "Таун Сервіс" (постачальник) та ПрАТ "Хімпроект" (споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №15, предметом якого є умови та порядок відпуску постачальником води з централізованого водопроводу та прийом стоків до централізованої каналізації і оплата використання води та послуг каналізації споживачем (пункт 1.1 договору).

Пунктом 2.1 договору визначено, що постачальник зобов`язується відпускати споживачу воду, якість якої відповідає вимогам ДОСТ 2874-82 "Вода питна. Гігієнічні вимоги і контроль за якістю" та приймати стічні води у кількості встановленого ліміту: вода - 225 м. куб./год; стоки - 225 м. куб./год.

Згідно з пунктом 2.3 договору постачальник встановлює для споживача режим та нормативи скиду забруднюючих речовин у систему каналізації постачальника, згідно яких забруднюючі речовини стічних вод, що скидаються споживачем в систему каналізації постачальника, не повинні перевищувати норми гранично допустимих концентрацій (ГДК). Перелік ГДК забруднень стічних вод встановлені у вказаному договорі.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що постачальник має право у будь-який час, не погоджений заздалегідь із споживачем, здійснювати контроль за водоспоживанням та водовідведенням споживача у відповідності з повноваженням, наданими чинним законодавством і за результатами перевірок складати відповідні акти.

Даний договір вступає в силу з 01.09.2009 і діє до 31.12.2009 (пункт 10.1. договору).

Договір вважається щорічно пролонгованим, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заява однієї зі сторін про відмову від діючого договору або його перегляду (пункт 10.2 договору).

Вказаний договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств без застережень та зауважень.

05.02.2018 сторонами складено та підписано додаткову угоду до договору, якою змінено тарифи на послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення використання внутрішньо будинкових систем (а.с.20).

ТОВ «Таун Сервіс» має ліцензію серії АЕ №288058, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, на централізоване водопостачання та водовідведення, строком дії з 29.08.2014 по 28.08.2019 (а.с.50).

За концесійним договором №1 від 02.07.2009 на об`єкт комунальної власності територіальної громади м.Сєвєродонецька Луганької обл. - цілісний майновий комплекс КП «Сєвєродонецькводоканал» Сєвєродонецька міська рада надала з метою задоволення громадських потреб Сєвєродонецькою міською радою на підставі концесійного договору на платній та строковій основі ТОВ «Таун Сервіс» права на управління (експлуатацію) об`єктом концесії (строкове платне володіння), за умови взяття концесіонером на себе зобов`язань по управлінню (експлуатації) та поліпшенню об`єкта концесії, майнової відповідальності та можливого підприємницького ризику (а.с.52).

Згідно з рішенням №1344 від 01.09.2009 виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради Товариство з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс» визначено виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у місті Сєвєродонецьк з 01.09.2009 (а.с.53).

16.05.2019 представниками ТОВ "Таун Сервіс" було здійснено відбір стічних вод на підприємстві позивача, за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр-т Космонавтів, 15/А, про що складено акт відбору проб стічних вод від 16.05.2019, з якого убачається, що проба направлена для аналізу до лабораторії аналітичного та технічного контролю ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання "Азот". Вказаний акт підписаний представниками ТОВ "Таун Сервіс" та ПрАТ "Хімпроект" (а.с.54).

Листом від 20.05.2019 за вих.№662 відповідач повідомив позивача, що результат аналізу відібраний проб стічних вод показали, що стічні води не відповідають умовам договору №0015 по СПАР-0,48 мг/дм куб. (норма - не більше 0,39 мг/дм куб.). Відповідач повідомив позивача, що на підставі Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, позивачу буде нарахована плата за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за період з березня по травень 2019 з Кк=0,23. Згідно з розділом ІІ пункту 1 підпункту 7 Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення позивачу необхідно до 17.06.2019 розробити та надати план заходів щодо усунення та недопущення перевищень забруднюючих речовин в стічних водах підприємства, а також провести лабораторний контроль якості стічних вод після виконання плану заходів, і надати копію протоколу вимірювань показників складу проб стічних вод. (а.с.21).

Відповідно до пункту 2.3 договору гранично допустима концентрація аніону активних миючих речовин має становити не більше 0,39 мг/дм куб. Тоді як відповідно до протоколу іспиту №4 від 20.05.2019 масова концентрація СПАВ у стічних водах на підприємстві позивача склала 0,48 мг/дм куб.

На підставі умов договору, здійснюючи контроль за стічними водами, керуючись пунктами 6,8 розділу 6 Привали приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, ТОВ "Таун Сервіс" нарахувало плату за скид понаднормативних забруднень та виставило позивачу рахунок на оплату №652 від 28.05.2019 на суму 246,62 грн (а.с.23).

14.06.2019 позивач звернувся до відповідача з листом за вих.№104 про внесення змін до укладеного між сторонами договору №15 від 01.09.2009 у частині норм гранично допустимих концентрацій шляхом укладення додаткової письмової угоди (а.с.24-25).

03.07.2019 відповідач звернувся до позивача з листом за вих.№845 з вимогою про сплату заборгованості за виставленим рахунком №652 від 28.05.2019 у сумі 246,62 грн до 30.07.2019. У листі відповідач також повідомив відповідача, що відмовився від внесення запропонованих позивачем змін до договору №15 від 01.09.2009, оскільки умовами цього договору врегульовані допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних водах, що скидаються ПрАТ «Хімпроект» до міської каналізаційної мережі. Крім того, повідомив позивача, що у ТОВ «Таун Сервіс» відсутні підстави для скасування рахунку за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями від 28.05.2019 №652, адже контроль якості стічних вод було здійснено згідно з договором №15 від 01.09.2009. У даному разі позивачу необхідно сплатити суму заборгованості за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до 30.07.2019. У разі несплати 31.07.2019 позивачу буде обмежено водопостачання та водовідведення згідно з договором від 01.09.2009 №15 до повного погашення заборгованості (а.с.26).

29.07.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою за вих.№117 про скасування документів або заборгованості, виставленої рахунком №652 від 28.05.2019 у сумі 246,62 грн (а.с.30-31).

Матеріали справи містять лист Департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, в якому зазначено, що для кожного населеного пункту, а відтак і для м.Сєвєродонецьк, ДК розраховуються згідно з вимогами розділу ІV Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення. Плата за скид стічних вод з перевищенням ДК, встановлених місцевими правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, нараховується у разі їх затвердження центральним органом виконавчої влади. У листі також зазначено, що цей лист не є нормативно-правовим актом, не встановлює правових норм і не може бути доказом для пред`явлення у судових органах (а.с.28-29).

02.08.2019 відповідач листом за вих.№990 повідомив позивача, що допустимі концентрації (ДК), які встановлено у договорі №15 від 01.09.2009, відповідають вимогам розділу ІV пункту 1 Правил та встановлені на рівні ДК забруднюючих речовин на вході в очисні споруди, виходячи з технічних можливостей КОС. Оскільки якість стічних вод, що скидається ПрАТ «Хімпроект» до каналізаційної мережі, не відповідає умовам договору від 01.09.2009 №15, позивачу необхідно сплатити заборгованість за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до 20.08.2019 відповідно до виставленого рахунку. Додатково повідомив, що місцеві правила приймання знаходяться у Сєвєродонецькій міській раді на затвердження, а лист №8/9/2296-19 від 16.07.2019 департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики Мінрегіону є інформативним та рекомендаційним (а.с.32).

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частини 1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1-3 ст.180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Отже, виходячи з матеріалів справи та норм законодавства, убачається, що між позивачем та відповідачем укладено спірний договір на послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, яким встановлені істотні умови, зокрема, щодо допустимих нормативів скиду забруднюючих речовин, що скидаються споживачем (позивачем) у систему водовідведення постачальника (відповідача). При цьому контроль за водоспоживанням та водовідведенням покладено на відповідача (пункт 7.1 договору), який здійснюється у будь-який час, без попередження позивача, шляхом відбору проб стічних вод, про що складається відповідний акт.

Таким чином, укладаючи цивільно-правовий договір сторони набувають встановлені договором права та несуть обов`язки, і усі правовідносини у подальшому регулюються договором. Будь-які зміни до договору можуть бути внесені виключно до порядку, встановленому договором, Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України.

Із матеріалів справи убачається, що на виконання умов договору та чинного законодавства відповідачем здійснено контрольний відбір стічної води (проба №4) за адресою позивача та встановлено, що забрані проби стічних вод не відповідають нормам вмісту аніон активних миючих речовин, встановлених умовами договору, про що складено акт та у відповідності до умов договору та пунктів 6,8 розділу 6 Привали приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення здійснено спірний розрахунок плати за понаднормативне забруднення.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги заявник вважає, що умови договору між сторонами є такими, що містять елементи домінування прав постачальника над правами споживача і надають можливість постачальнику без вирішення спорів між сторонами в односторонньому порядку здійснювати обмеження або припинення водопостачання або водовідведення.

Колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, оскільки договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №15 від 01.09.2009, укладений між сторонами у справі, є чинним, при його укладенні сторонами досягнуто домовленості щодо предмету договору, також сторони погодили умови щодо якості продукції, зокрема, встановлення постачальником для споживача режиму і нормативів скиду забруднюючих речовин у систему каналізації постачальника (пункт 2.3 договору).

Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Однією з вимог, заявлених позивачем є визнання дій ТОВ "Таун Сервіс" незаконними.

Положеннями статті 20 Господарського кодексу України та статті 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

Суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі №925/1265/16 (провадження № 12-158гс18).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), та від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18).

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Суд, відповідно до викладеної в позові вимоги, може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, який не суперечить закону, але лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження №12-304гс18)).

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Заявник вважає, що вимога про визнання незаконними дій стосується захисту прав споживача від суб`єкта природної монополії, оскільки відповідачем у листі (вих.№845 від 03.07.2019) чітко висловлено погрозу про обмеження водопостачання та водовідведення до повного погашення заборгованості.

Колегія суддів зазначає, що ТОВ «Таун Сервіс» входить до переліку суб`єктів природних монополій та відповідно до інформації, оприлюдненої на сайті Антимонопольного комітету України, та включено до «Зведеного переліку суб`єктів природних монополій», як суб`єкт природних монополій у сфері водопостачання та водовідведення на території Луганської області (www.amc.gov.ua).

Ураховуючи вищезазначене, позивач може укласти договір на закупівлю водопостачання лише з Товариством з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс», а у зазначеному листі відповідач не погрожує, а попереджає позивача про наслідки невиконання ним умов договору, укладеного між сторонами.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що умови договору, укладеного між сторонами, є такими, що містять елементи домінування прав постачальника над правами споживача та надають можливість постачальнику без вирішення спорів між сторонами в односторонньому порядку здійснювати обмеження або припинення водопостачання або водовідведення колегія суддів вважає помилковими, оскільки, укладаючи договір, сторони погодили його умови, у тому числі щодо права постачальника тимчасово обмежувати або припиняти водопостачання або водовідведення споживачу у випадках, передбачених умовами (пунктами 3.4, 3.5, 3.6, 4.6, 4.7 даного договору).

Колегія суддів зазначає, що, звертаючись з позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо складення спірного рахунку, позивач не наводить, які саме дії відповідача як суб`єкта природної монополії та сторони договору не відповідають умовам договору та закону.

Посилання скаржника на те, що відповідач відмовився від внесення змін до договору №15 від 01.09.2009, що, на його думку, обмежує його права як споживача, колегія суддів вважає безпідставними та зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до суду у визначений законом спосіб з вимогами: - про внесення змін до договору шляхом укладення додаткової угоди до договору; - про визнання недійним умов договору або його окремих пунктів.

Зазначене спростовує твердження позивача про те, що немає жодного іншого способу щодо захисту його порушеного права за спірним договором.

Стосовно вимоги позивача про скасування заборгованості за рахунком №652 від 28.05.2019 колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення цих позовних вимог у визначений позивачем спосіб, зокрема, шляхом скасування заборгованості, адже за загальним правилом частини 1 ст.5 Господарського процесуального кодексу України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, ані норми чинного законодавства, ані умови укладеного сторонами договору не передбачають такого способу захисту як скасування заборгованості, що виключає підстави для задоволення позову у такий спосіб.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц).

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просив суд скасувати заборгованість, виставлену рахунком на оплату, стверджуючи, що відповідач вимагає погашення заборгованості та у випадку її непогашення погрожує припинити надавати послуги з водопостачання та водовідведення.

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що обраний ним спосіб захисту створить умови для ефективного захисту його прав та інтересів, оскільки без наявності заборгованості відповідач не має права на обмеження надання послуг внаслідок чого від нього можуть вимагати оплату спожитого газу у підвищеному розмірі.

Оскільки жодним доказом не спростовано неправомірність дій відповідача при складенні спірного розрахунку, який оформлений відповідно до умов договору та норм чинного законодавства у зв`язку з перевищенням вмісту забруднюючих речовин, тому обраний спосіб захисту щодо скасування заборгованості за цим рахунком не може свідчити про його ефективність.

Твердження заявника про те, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що відповідачем навмисно не винесено розпорядчого акту або наказу, який підлягає оскарженню у судовому порядку, та, користуючись умовами договору, внесення змін до якого можливо лише в останній місяць року, відповідачем лише встановлено рахунок та попередження про обмеження у наданні послуг у разі його несплати, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідач діяв у відповідності до умов договору, Порядку визначення розміру плати, що справляється за понад нормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення та Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у постанові, оскільки не покладаються судом в основу, адже Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16-ц.

Отже, обрані позивачем способи захисту не можна вважати ефективними та належними, оскільки заявлені вимоги не спрямовані на встановлення підстав порушеного права позивача та його захисту.

Таким чином, з`ясувавши зміст та природу взаємних зобов`язань сторін за договором №15 від 01.09.2009 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, ефективність та належність обраного позивачем способу захисту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Луганської області від 12.11.2019 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не підтверджуються матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно зі ст.277 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення господарського суду Луганської області від 12.11.2019 у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника у порядку, передбаченому ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 254, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Хімпроект" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 12.11.2019 у справі №913/474/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.01.2020.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова