ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" січня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3013/19

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Кришталі Д.І.,

розглянувши справу №916/3013/19,

за позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039, ),

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Саламахи Ірини Вікторівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

про виселення

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Саламахи Ірини Вікторівни про виселення.

Ухвалою від 11.10.2019 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.11.2019.

11.11.2019 відповідач у судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань не надходило. Розгляд справи відкладено на 25.11.2019.

25.11.2019 відповідач у судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань не надходило. 25.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 09.12.2019.

Судове засідання 09.12.2019 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою від 19.12.2019 призначене судове засідання з розгляду справи по суті на 15.01.2020.

15.01.2020 представники сторін у судове засідання не з`явились, жодних заяв та клопотань не надходило. 15.01.2020 складено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позову позивач вказує, що між Комунальним підприємством «Ланжерон» та відповідачем було укладено договір оренди нежитлової споруди №2-06/16, згідно з яким ФОП Саламаха І.В. (Орендар) прийняла у строкове платне користування нежитлову споруду, загальною площею 20,5 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, пляж «Ланжерон», 3/3. П.1.4. Договору було встановлено термін дії договору з 01.06.2016 до 30.04.2019.

Зазначає, що 23.03.2018 додатковим договором №1 сторони домовилися внести зміни до Договору, у преамбулі та розділі «Місцезнаходження сторін» Договору назву Орендодавця змінити на «Департамент комунальної власності Одеської міської ради».

Вказує, що 03.05.2019 року Департаментом було надіслано відповідачу повідомлення про те, що строк дії Договору закінчився та на новий строк продовжуватися не буде, запропоновано у 15-денний термін з моменту припинення Договору добровільно повернути орендоване майно за актом приймання-передачі.

Зазначає, що на момент подання позову відповідач у добровільному порядку не передав об`єкт оренди Орендодавцю.

Представник відповідача своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, явку представників у судові засідання не забезпечив, про дати судових засідань повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.ч.3,7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

П.4 ч.6 ст. 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Водночас, суд зазначає, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішеП.нь у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №916/2349/17).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Між Комунальним підприємством «Ланжерон» (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Саламахою Іриною Вікторівною (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлової споруди №2-06/16 від 01.06.2016 (далі - Договір). Відповідно до п.1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нерухомість, а саме: нежитлову одноповерхову споруду, загальною площею 20,5 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, пляж «Ланжерон», 3/3.

Одеською міською радою 26.07.2017 було прийнято рішення №2284-VII, відповідно до якого департамент комунальної власності Одеської міської ради є органом, уповноваженим управляти майном комунальної власності територіальної громади м. Одеси, виступає орендодавцем щодо цілісних майнових комплексів комунальних підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, за виключенням нерухомого майна, повноваження з управління яким передано іншим виконавчим органам Одеської міської ради.

На виконання вказаного рішення 23.03.2018 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем Саламахою Іриною Вікторівною було укладено Додатковий договір №1 про внесення змін до Договору оренди нежитлового приміщення №2-06/16 від 01.06.2016.

У даному Додатковому договорі №1 сторони домовились внести зміни до Договору, та, відповідно до п.1.1. Додаткового договору №1, керуючись рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 року №1962-VII «Про визнання таким, що втратило чинність, рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 № 56-V «Про впорядкування роботи виконавчих органів Одеської міської ради з виконання функцій орендодавця нежилих приміщень, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Одеси», рішенням Одеської міської ради від 26.07.2017 №2284-VII «Про визначення органу, уповноваженого управляти майном, яке є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси», та на підставі акту приймання-передачі приміщення у преамбулі та розділі «Місцезнаходження сторін» Договору назву Орендодавця змінити на «Департамент комунальної власності Одеської міської ради».

Даний Додатковий договір підписаний Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, Фізичною особою - підприємцем Саламахою Іриною Вікторівною та Балансоутримувачем - Комунальним підприємством «Узбережжя Одеси».

Стаття 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч. ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). При цьому договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» істотною умовою договору оренди є, зокрема, термін, на який укладається договір оренди.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 17 цього Закону термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Вказана вимога закону викладена у п.7.8 Договору, яким встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що були передбачені договором.

П.1.4 Договору встановлено, що термін дії договору оренди 2 роки 11 місяців: з 01 червня 2016 до 30 квітня 2019.

П.7.11. визначено, що дія Договору оренди припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку на який його було укладено.

П.7.9 Договору встановлено, що заяви, пропозиції, повідомлення, претензії, стосовно змін, розірвання, припинення, або продовження дії Договору оренди на новий термін, надсилаються сторонами цього Договору рекомендованими або цінними листами за адресами, зазначеними у цьому Договорі.

Ч.2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не встановлює форму заяви про припинення договору оренди. Така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вимога обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та її направлення у межах строку встановленого законом.

Отже, сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 906/742/18, постанові Верховного Суду від 03.10.2019 по справі № 914/120/19, постанові Верховного Суду від 21.10.2019 по справі № 902/862/15.

Департаментом комунальної власності Одеської міської ради за вих.№01-13/1927 від 03.05.2019 було направлено повідомлення ФОП Саламасі І.В., де зазначено, що строк дії Договору закінчується 30.04.2019. Із посиланням на ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» зазначено, що договір оренди №02-06/16 від 01.06.2016 на новий строк продовжуватися не буде. Запропоновано у термін до 15.05.2019 року передати Департаменту ключі та нежитлове приміщення одноповерхової споруди площею 20,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, пляж «Ланжерон», за актом приймання-передачі.

Направлення повідомлення рекомендованим листом підтверджується фіскальним чеком від 07.05.2019 (ідентифікатор поштового відправлення 808) та реєтром відправлень (а.с. 18).

ФОП Саламахою І.В. було отримано повідомлення 11.05.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ідентифікатор поштового відправлення 808) (а.с.17).

Таким чином, суд приходить до висновку, що Орендодавець належним чином повідомив Орендаря про припинення дії спірного договору, направивши відповідну заяву.

Згідно з п.4.7 Договору після закінчення строку дії Договору чи у випадку його дострокового розірвання Орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю нежитлові приміщення за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Вказаному кореспондує обов`язок наймача повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі, відповідно до вимог ч.1 ст. 785 ЦК України.

Ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» також встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем об`єкту оренди.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про виселення.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергу, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 202, 525, 526, 530, 610, 629, 759, 785 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 17, 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» ст.ст.46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039, ) до Фізичної особи-підприємця Саламахи Ірини Вікторівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про виселення задовольнити.

2. Виселити Фізичну особу-підприємця Саламаху Ірину Вікторівну ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з нежитлової споруди загальною площею 20,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039, р/р 4299, МФО 820172 в ДКСУ в м. Києві, ).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Саламахи Ірини Вікторівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039, , р/р 4299, МФО 820172 в ДКСУ в м. Києві) судові витрати в сумі 1921,00 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення складені 15.01.2020. Повний текст рішення складено та підписано 24 січня 2020 р.

Суддя Р.В. Волков