ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/2035/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Лавриненко Л.В.

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача Коперсак М.С.,

від відповідача Сухецька С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пригоровської Наталії Валентинівни

на рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2019, ухвалене суддею Петровим В.С., м. Одеса, повний текст складено 28.10.2019

у справі № 916/2035/19

за позовом Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області

до Фізичної особи-підприємця Пригоровської Наталії Валентинівни

про виселення із займаного приміщення та стягнення заборгованості в сумі 9631,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби України в Одеській області (далі ГУ ДФС України) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Пригоровської Наталії Валентинівни (далі ФОП Пригоровська Н.В.), в якому просило суд виселити останню із частин займаного нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: м. Одеса, пр. Академіка Глушка, 17/2 та стягнути з неї 9631,88 заборгованості за фактичне користування майном.

Позовні вимоги обґрунтовані закінченням дії договорів суборенди № 2, № 3 від 02.05.2018, небажанням орендаря продовжувати їх дію, безпідставним користуванням суборендарем майном та неналежним виконанням умов вказаних договорів в частині сплати експлуатаційних витрат за користування суборендованим майном.

У відзиві на позовну заяву ФОП Пригоровська Н.В. зазначила, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх повноважень на звернення до суду з даним позовом. ГУ ДФС України в порушення ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» направило повідомлення ФОП Пригоровській Н.В. про припинення дії договорів суборенди у листопаді 2018 року, а це менш ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договорів. Також безпідставними є доводи позивача про неналежне виконання умов договорів в частині сплати експлуатаційних витрат за користування суборендованим майном, оскільки ФОП Пригоровська Н.В. в повному обсязі проводила оплату усіх необхідних експлуатаційних витрат, комунальних послуг відповідно до виставлених позивачем рахунків. Проте, з січня 2019 року позивачем жодні рахунки не виставлялись, що унеможливлює проведення будь-яких оплат.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.10.2019 у справі № 916/2035/19 позов задоволено частково, виселено ФОП Пригоровську Н.В. із частин займаного нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: м. Одеса, пр. Академіка Глушка, 17/2, стягнуто з неї 1921 грн. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за користування майном відмовлено.

Задовольняючи позов ГУ ДФС України в частині виселення відповідача, місцевий господарський суд виходив з того, що дія спірних договорів суборенди закінчилась 31.12.2018, позивачем дотримано встановлений законом порядок повідомлення відповідача про припинення їх дії. Суд дійшов висновку про безпідставне користування відповідачем суборендарем майном.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача експлуатаційних витрат, суд першої інстанції зазначив, що оскільки дія договорів суборенди припинилась 31.12.2018 позивач позбавлений права вимагати виконання відповідачем умов п. 5.4 договорів щодо відшкодування експлуатаційних витрат за користування суборендованим майном. Крім того, матеріали справи не містять доказів виставлення відповідачу рахунків, які включають в себе плату за користування електричною енергією, водою, теплом та іншими комунальники послугами.

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволення позову, ФОП Пригоровська Н.В. подала на нього апеляційну скаргу, яка мотивована наступним.

Суд безпідставно не прийняв до уваги доводи відповідача про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх повноважень на звернення до суду з даним позовом.

Скаржник зазначає, що ГУ ДФС України в порушення ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» направило повідомлення ФОП Пригоровській Н.В. про припинення дії договорів суборенди у листопаді 2018 року, а це менш ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договорів.

Враховуючи викладене, ФОП Пригоровська Н.В. просила рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2019 у справі № 916/2035/19 в частині виселення її із частин займаного нежитлового приміщення скасувати, прийняти нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, встановлено ГУ ДФС України строк до 17.12.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 17.12.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 справу № 916/2035/19 призначено до розгляду на 16.01.2020 о 15:00 год.

19.12.2019 від ГУ ДФС України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2020 розгляду справи № 916/2035/19 відкладено на 30.01.2020 о 14:00 год.

В судове засідання 30.01.2020 з`явились представники учасників справи.

Представник ФОП Пригоровської Н.В. просив скасувати рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2019 у справі № 916/2035/19 в частині виселення її із частин займаного нежитлового приміщення, прийняти нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Представник ГУ ДФС України заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив суд залишити її без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників позивача та відповідача, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною першою ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів в даному випадку переглядає рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2019 у справі № 916/2035/19 лише в частині виселення ФОП Пригоровської Н.В. із займаного нежитлових приміщень.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.06.2000 між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (орендодавець) та Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси (орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 319/206, згідно умов якого (з урахуванням змін, внесених додатковим договором № 22 від 01.02.2017 до нього) орендодавцем передано орендарю в строкове платне користування нежитлові приміщення 1, 2 поверхів та підвалу, загальною площею 3662,00 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, просп. Ак. Глушка, 17, корп. 2.

Орендодавцем надано орендарю вказане майно в оренду з правом передачі окремих його площ в суборенду за узгодженням з орендодавцем (п. 5.2 договору оренди).

02.05.2018 між Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС України в Одеській області (орендар) та ФОП Пригоровською Н.В. (суборендар) укладено договір суборенди частини нежитлового приміщення № 2, згідно п. 1.1. якого цим договором регулюються правовідносини, пов`язані із передачею орендарем суборендареві у строкове платне користування частини площі приміщення за погодженням з Представництвом по управлінню комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) для здійснення суборендарем його статутної діяльності (розміщення лотка для торгівлі канцтоварами та ксерокс) (площа, що суборендується), адреса: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 17/2.

Крім того, 02.05.2018 між Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС України в Одеській області (орендар) та ФОП Пригоровською Н.В. (суборендар) укладено договір суборенди частини нежитлового приміщення № 3, згідно п. 1.1. якого цим договором регулюються правовідносини, пов`язані із передачею орендарем суборендареві у строкове платне користування частини площі приміщення за погодженням з орендодавцем для здійснення суборендарем його статутної діяльності (розміщення лотка для торгівлі канцтоварами та ксерокс) (далі площа, що суборендується), адреса: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 17/2.

Згідно підпункту 1.1.3 п. 1.1 вищезазначених договорів суборенди площа, що суборендується, знаходиться в орендному користуванні орендаря у відповідності до договору оренди №319/206, укладеного 02.06.2000 між орендарем і орендодавцем.

Відповідно до п. 4.1 договорів суборенди термін дії суборенди починається з дати погодження власника та діє протягом терміну, запропонованого власником.

Згідно п. 9.6 договорів суборенди дія договору припиняється внаслідок закінчення терміну, на який було укладено, загибелі приміщення, що суборендується достроково за згодою сторін або за рішенням суду, банкрутства або ліквідації суборендаря, інших випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором.

Пунктом 10.1 договорів суборенди визначено, що згідно з п. 3 ст. 631 ЦК України цей договір набуває чинності з 01.01.2018 та діє до 31.12.2018.

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2018 ГУ ДФС України направлено на адресу ФОП Пригоровської Н.В. повідомлення № 10678/П/15-32-03-02-13 та № 10676/П/15-32-03-02-13 про припинення дії договорів суборенди у зв`язку із закінченням строку їх дії.

10.01.2019 позивачем повторно повідомлено відповідача про небажання продовжувати строк дії договорів суборенди.

Предметом спору у даній справі в цій частині є вимога ГУ ДФС України виселити ФОП Пригоровську Н.В. із частин займаного нежитлового приміщення з підстав закінчення дії договорів суборенди, небажанням орендаря продовжувати їх дію та безпідставним користуванням суборендарем майном.

Задовольняючи позов в цій частині, місцевий господарський суд дійшов висновку, зокрема, про те, що позивачем дотримано встановлений законом порядок повідомлення відповідача про припинення дії договорів суборенди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму

Договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (ст. 763, 764 ЦК України).

За приписами ч. 4 ст. 284 ГК України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним як до закінчення терміну дій договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо продовження договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що з огляду на предмет та підстави даного позову, предметом доказування є обставини, що підтверджують факт своєчасного повідомлення суборендаря про відсутність наміру продовжувати дію договору суборенди.

Пунктом 10.1 договорів суборенди визначено їх дію до 31.12.2018.

28.11.2018 ГУ ДФС України направлено на адресу ФОП Пригоровської Н.В. 2 (два) повідомлення про припинення дії договорів суборенди.

Факт отримання цих повідомлень не заперечується ФОП Пригоровською Н.В., а навпаки, підтверджується, зокрема, у листі від 20.12.2018, адресованому ДФС України у відповідь на ці повідомлення (а.с.40-42 т.1) та у відзиві на позову заяву.

Отже, позивачем дотримано встановлений законом порядок повідомлення відповідача про припинення дії договорів суборенди.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Обов`язок орендаря після припинення дії договору повернути орендодавцеві об`єкт оренди передбачено також ст. 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна, за якою в разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, визначених договором оренди.

Пунктом 7.1 договорів суборенди передбачено, що у разі закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання суборендар зобов`язаний у 15-денний термін передати орендарю площу за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в суборенду.

Докази повернення відповідачем орендованого майна позивачу в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про безпідставне користування відповідачем суборендарем майном та про наявність підстав для задоволення позову ГУ ДФС України в цій частині.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на п. 9.3 договорів суборенди, як на підставу необхідності укладення між сторонами нових договорів суборенди, оскільки наявність у суборендаря переважного права перед іншими особами на укладення нового договору суборенди не зобов`язує позивача на укладення договорів з відповідачем, а лише надає таку можливість для суборендаря.

Щодо доводів скаржника про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх повноважень на звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС України в Одеській області реорганізовано шляхом її приєднання до Головного управління ДФС в Одеській області, як структурний підрозділ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови визначено, що Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 утворено територіальні органи Державної податкової служби за відповідним переліком. При цьому, Головне управління ДФС України в Одеській області реорганізовується шляхом приєднання до Головного управління ДПС в Одеській області.

Частино. 4 ст. 104 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (ч. 1 ст. 104 ЦК України).

При цьому, згідно ч. 4 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади припиняються як юридичні особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію їх припинення.

Разом з тим, ГУ ДФС України в Одеській області перебуває лише в стані припинення.

Також не приймаються до уваги доводи скаржника про те, що ГУ ДФС України в порушення ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» направило повідомлення ФОП Пригоровській Н.В. про припинення дії договорів суборенди у листопаді 2018, тобто менш ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договорів.

Колегія суддів зазначає, що сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору (постанова Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 906/742/18).

Рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2019 у справі № 916/2035/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283

ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2019 у справі № 916/2035/19 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пригоровської Наталії Валентинівни залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Пригоровську Наталію Валентинівну.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 31.01.2020.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Лавриненко