РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.01.2020Справа № 910/17947/19
За позовом Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕДЕОН РІХТЕР УКРФАРМ"

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО"

про стягнення 123546, 00 грн,

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судового засідання Саницька Б.В.

представники учасників справи:

від позивача: Гольда О.А., Нікітін А.В.;

від відповідача: Ніколаєнко О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕДЕОН РІХТЕР УКРФАРМ» ( надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської держаної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (надалі - відповідач) про стягнення 123 546, 00 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на 27, 29, 39, 178, 201, 275-277 ГК України, мотивовані тим, що в липні 2017 року в зв`язку з аварійною ситуацією на тепломережі представниками ПАТ «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на земельній ділянці за адресою: місто Київ, вулиця Тургенівська, 17-Б було демонтовано покриття тротуарної плитки та зруйновано стяжку на яку вона укладалася. Позивач вказує, що зазначена земельна ділянка перебуває у законному володінні резидента Угорщини ВАТ Хімічний завод «Ріхтер Гедеон» представником якого він є. У зв`язку з чим просить стягнути грошові кошти в сумі 123 546, 00 грн на відновлення покриття тротуарів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/17947/19, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 21.01.2020.

09.01.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній зазначає про безпідставність позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів, що пошкодження відбулося саме з вини КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», а також позивач не звертався до представників відповідача з метою фіксування фактів, як заподіяння шкоди так і визначення переліку необхідних робіт для усунення пошкоджень, будь-яких актів представниками обох підприємств не складалося.

Представники позивача в судовому засіданні 21.01.2020 надали пояснення по суті позовних вимог, позов просили задовольнити, представник відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі.

У судовому засіданні 21.01.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з п. «ґ» ст. 5 Земельного кодексу України до основних принципів земельного законодавства належить забезпечення гарантій прав на землю. Під терміном «гарантія» розуміються спрямовані дії на забезпечення прав на володіння, користування та розпорядження землею всіх без винятку суб`єктів, які є учасниками земельних правовідносин.

Зазначені гарантії прав на землю передбачені розділом V Земельного кодексу України, за яким умовно їх можна поділити на три різновиди:

гарантії захисту прав на землю;

гарантії, пов`язані з відшкодуванням збитків власникам землі та землекористувачам;

гарантії, пов`язані з розв`язанням земельних спорів.

Стаття 13 Конституції України передбачає також, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Вона також закріплює рівність перед законом усіх без винятку суб`єктів права власності і гарантує кожному захист його прав і свобод. Ці принципові положення мають визначальне значення і для суб`єктів земельних правовідносин.

Так, Земельний кодекс України гарантує і забезпечує фізичним і юридичним особам рівні умови і способи захисту права власності і права користування на конкретні земельні ділянки.

Земельне законодавство України гарантує і забезпечує як фізичним, так і юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Зокрема, ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 3 зазначеної статті закріплено невичерпний перелік способів захисту земельних прав. Це означає, що, крім наведених даною нормою способів, можуть застосовуватися й інші, передбачені законом, способи. Так, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Речово-правові способи захисту прав на землю безпосередньо спрямовані на захист суб`єктивного права власності на землю чи права землекористування осіб, які на момент порушення права не перебувають у зобов`язальних відносинах з порушником. Вони зумовлені особливим колом уповноважених чи зобов`язаних осіб та надзвичайними обставинами. До такого способу захисту земельних прав належать: визнання прав на земельну ділянку; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав; запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов); вимога власника земельної ділянки або землекористувача усунути порушення у здійсненні їхніх прав, які не пов`язані з позбавленням володіння земельною ділянкою (негаторний позов) та ін.

Відповідно до вимог статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 та 3 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, у липні 2017 року на підставі контрольної картки № від 06.07.2017 на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв`язку з ліквідацією аварії виданої Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища Київської міської державної адміністрації працівниками РТМ «ЦЕНТР» СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» період з 06.07.2017 по 13.07.2017 проводилися роботи з ліквідації аварії тепломережі у дворі по вулиці Тургенівська, 17-Б у місті Київ.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначає, що власником зазначеної земельної ділянки по вулиці Тургенівська, 17-Б у місті Київ на якій було демонтовано покриття тротуарної плитки та зруйновано стяжку на яку вона укладалася є резидент Угорщини ВАТ Хімічний завод «Ріхтер Гедеон».

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №196930783 земельна ділянка по вулиці Тургенівська, 17-Б у місті Київ, кадастровий номер 0:91:178:0010 належить ВАТ Хімічний завод «Ріхтер Гедеон» на праві оренди, відповідно до договору оренди земельної ділянки №1636 від 13.05.2015, укладеного з Київською міською радою.

Згідно із ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми законодавства, суд приходить до висновку, що право на звернення до суду з позовом щодо стягнення грошових коштів понесених на відновлення покриття тротуарів на земельній ділянці по вулиці Тургенівська, 17-Б у місті Київ має саме землекористувач вказаної ділянки, яким є ВАТ Хімічний завод «Ріхтер Гедеон» на підставі договору оренди земельної ділянки №1636 від 13.05.2015, укладеного з Київською міською радою.

Одночасно, в якості доказу права на звернення до суду та права представництва ВАТ Хімічний завод «Ріхтер Гедеон» позивач надав копію договору з обслуговування приміщень №08/2015 від 05.01.2015 (надалі - договір).

Разом з тим, як убачається з розділу 1 вказаного договору ВАТ Хімічний завод «Ріхтер Гедеон» (замовник) замовив позивачу (виконавець) послуги з обслуговування та утримання адміністративної будівлі, розташованої в місті Києві по вулиці Тургенівська, 17-Б, яка належить замовнику на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №9136003 від 09.09.2013.

Пунктом 1.2 зазначеного вище договору передбачено виконання позивачем наступних видів діяльності, пов`язаних з утриманням будівлі:

- комунальні послуги;

- утримання охорони та будівлі;

- обслуговування та ремонт ліфту;

- утримання в справності та догляд;

Отже, дослідивши зміст договору №08/2015 від 05.01.2015, суд приходить до висновку, що останній стосується питань з обслуговування адміністративної будівлі, розташованої в місті Києві по вулиці Тургенівська, 17-Б та її приміщень.

Відповідно до положень ст.237 ЦК представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду від власного імені та просить стягнути на свою користь грошові кошти за відновлення покриття тротуарів на земельній ділянці, законним користувачем якої є інша особа - резидент Угорщини ВАТ Хімічний завод «Ріхтер Гедеон», суд приходить до висновку, що у позивача не виникло право на звернення до суду з даним позовом.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В порядку, передбаченому ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що позов Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕДЕОН РІХТЕР УКРФАРМ" задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 29.01.2020.

Суддя Я.А.Карабань