ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"28" січня 2020 р. м. Ужгород Справа № 908/3456/19

Суддя господарського суду Пригара Л.І.,

розглянувши клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Запорізьке територіальне управління", м. Запоріжжя філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд", м. Київ

про забезпечення позову, викладене у тексті позовної заяви у справі № 908/3456/19 За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Запорізьке територіальне управління", м. Запоріжжя філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд", м. Київ

до Фізичної особи - підприємця Овчарова Володимира Миколайовича, с. Поляна Свалявського району

про стягнення 226 249 грн. 41 коп., в тому числі 195 636 грн. 64 коп. заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 3297/д від 14.07.2014 року, 258 грн. 77 коп. заборгованості за договором про відшкодування витрат на утримання орендованого майна, 21 437 грн. 24 коп. інфляційних нарахувань та 8 916 грн. 76 коп. трьох процентів річних,

шляхом накладення арешту на приміщення, реєстраційний номер 1, загальною площею 18,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Климпуша Дмитра, будинок 4, приміщення 3,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2020 року на адресу Господарського суду Закарпатської області надійшла позовна заява у справі № 908/3456/19, у тексті якої позивач виклав клопотання, яким просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на приміщення, реєстраційний номер 1, загальною площею 18,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул . Климпуша Дмитра, будинок 4, приміщення 3, яке належить на праві власності відповідачу.

Оцінюючи клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Запорізьке територіальне управління", м. Запоріжжя філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд", м. Київ про забезпечення позову у справі № 908/3456/19, суд зазначає наступне.

В обґрунтування наведеного клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на приміщення, реєстраційний номер 1, загальною площею 18,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: Закарпатська область , м. Ужгород, вул. Климпуша Дмитра, будинок 4 , приміщення 3, позивач покликається на те, що відповідач на численні прохання позивача сплатити борг та виконати зобов`язання в добровільному порядку категорично відмовляться, а враховуючи розмір позовних вимог - 226 249 грн. 41 коп., на думку позивача, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На підтвердження викладених обставин щодо ймовірного відчуження відповідачем належного йому на праві власності майна, позивач не зазначає жодної обставини, яка би свідчила про підготовку відповідача до вчинення дій щодо відчуження такого майна чи наміри останнього здійснити таке відчуження. Зміст позовної заяви, у якому викладено клопотання про забезпечення позову не містить покликань заявника щодо неможливості подати суду певні докази на підтвердження викладених обставин щодо необхідності забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. п. 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно до п. 4 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положеннями ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Системний аналіз наведених положень Господарського процесуального кодексу України дає підстав дійти висновку про те, що позивач, звертаюсь до суду із заявою про забезпечення позову, повинен підтвердити ті обставини, на які він посилається у заяві, певними доказами, на підставі яких суд має встановити обґрунтованість поданої заяви.

Проте, в даному випадку, позивачем в обґрунтування необхідності забезпечення позову, не надано жодних доказів, у підтвердження того, що відповідачем вчиняються будь-які намагання щодо відчуження належного йому майна, які б свідчили про можливе ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або позбавлення заявника (позивача) можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову про які просить останній.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у даній справі з мотивів, зазначених у викладеному у позовній заяві клопотанні про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 79, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Запорізьке територіальне управління", м. Запоріжжя філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд", м. Київ, викладеного у позовній заяві у справі № 908/3456/19 про забезпечення позову, відмовити.

2. Копію ухвали надіслати сторонам спору.

3. На підставі ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали). Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала підписана 28.01.2020 року.

Суддя Пригара Л.І.