Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/974/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Костишин В.М. - адвокат, довіреність від 13.09.2019 (приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції),

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Ламардіна"

до Фізична особа підприємець Лейфман Емілія

про стягнення 126634,20 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 125520,00 грн. попередньої оплати, 1114,20 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не виконав умови договору щодо поставки товару, та сплачені кошти не повернув.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові та запереченнях на відзив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься розписка від 02.12.2019 (а.с. 80).

В матеріалах справи міститься відзив на позов (а.с. 52-54), згідно якого відповідач зауважив, що замовлення було ним виконане - закуплено у ДП "Олевський лісгосп АПК" лісоматеріалу "кругляку" в даний період, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків між позивачем та ДП "Олевський лісгосп АПК".

Також відповідач відзначав, що згідно п. 5.1 Договору поставки пиломатеріалів №05/07, прийом-передача товару повинна була бути здійснена на складі продавця: за якістю - у відповідності нормами відповідних ГОСТ, ТУ, інших умов згідно з законодавством України, за кількістю - у відповідності зі специфікацією на товар та товарно-транспортними документами (накладними). Датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто даною поставки вважається дата видаткової накладної або товарно-транспортної накладної .

Також відповідач відзначив, що для приймання-передачі товару з отриманням видаткової накладної представник покупця на склад продавця не з`явився, товар отримати не забажав, на телефоні дзвінки не відповідав, внаслідок чого продукція перебуває до даного часу на складі продавця .

Разом з тим, на зв`язок покупець вийшов через шість місяців, на що я відповідач відповіла, що товар для поставки готовий вже шість місяців, однак в зв`язку з тим що він був не придатний для тривалого зберігання, на даний час втрачена його якість.

Покупець, за словами відповідача, в свою чергу намагався знизити ціну на продукцію, що підтверджується перепискою сторін у телефонних месенджерах (а.с. 57-59), на що у відповідь покупцю повідомлено, що якість товару втрачено через тривале зберігання. Товар, яким є пиломатеріал сироростучого дерева без відповідного висушування не може тривалий час зберігатися без втрати якості. Тому товар втратив якість з вини покупця, через невчасне отримання.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ламардіна" (покупець/позивач) та Фізичною особою - підприємцем Лейфман Емілією (продавець/відповідач) було укладено договір поставки пиломатеріалів №05/07 у спрощений спосіб шляхом обміну електронними листами, відповідно до ст. ст. 205, 207 ЦК України, ст. 181 ГК України

Відповідно до п. 1.1. договору, продавець зобов`язується продати і передати у власність покупцю пиломатеріали соснові обрізні в подальшому "товар", а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору, товар за умовами даного договору забирається самовивозом із складу продавця транспортом покупця окремими партіями, з обов`язковим додаванням відповідної видаткової накладної, при цьому постачання товару здійснюється на підставі здійсненого покупцем замовлення (заявки), яке направляється останнім продавцю за допомогою телефонного та/або факсимільного зв`язку та/або по email. Замовлення (заявка) повинно містити наступну інформацію: вид товару, кількість, сортність та інші параметри.

Відповідно до п. 2.1. договору, у випадку відсутності у продавця будь-яких заперечень щодо надісланого покупцем замовлення (заявки) на партію товару протягом 24 годин з дати отримання такого замовлення, надіслане покупцем замовлення буде вважатись погодженим сторонами за договором та обов`язковим для виконання Продавцем на протязі 30-ти календарних днів.

Відповідно до п. 2.3. Договору, продавець протягом трьох днів з моменту прийнятого замовлення надає покупцю рахунок на оплату товару разом із специфікацією на дану партію товару в якій вказується асортимент, кількість, ціна, вартість партії товару.

Згідно п. 4.1. договору, товар поставляється на умовах 100% передоплати. покупець оплачує вартість замовленого товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, на наступних умовах:

покупець протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку на оплату та погодженої Сторонами специфікації повинен здійснити авансовий платіж в розмірі 30% від загальної суми вказаної в даному рахунку (п. 4.1.1. договору);

решту суми покупець оплачує після завантаження продавцем товару в транспорт покупця (п. 4.1.2. договору).

На виконання умов договору, після погодження сторонами замовлення (заявки), сторонами 05.07.2018 підписано Специфікацію №1 до договору поставки пиломатеріалів №05/07 від 05 липня 2018 р. та продавцем виставлено покупцеві рахунок №1 від 09.07.2018р. на суму 16000,00 доларів США.

В послідуючому позивач перерахував на користь відповідача грошові кошти в сумі 125520,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10 від 12 липня 2018 р.

З врахуванням положень пунктів 2.2. та 2.3. договору, у відповідача виник обов`язок передати покупцеві товар, який погоджений сторонами у Специфікації №1 до договору до 11.08.2018 р.

Проте, товар Продавцем в зазначений строк не передано.

07.05.2019 позивачем надіслано відповідачу претензію №1 від 03.05.2019 з вимогою повернути грошові кошти, які Відповідач отримав 21.05.2019. Відповідач да дану претензію належним чином не відреагував.

З метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Приписами статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, позивач здійснив відповідачу передплату у розмірі 125520.00,00 грн.

Таким чином у відповідача внаслідок оплати позивачем товару, виник кореспондуючий обов`язок передати його.

Проте, відповідач не передав позивачу товар, обумовлений специфікацією №1 від 05.07.2018 (а.с. 10).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Порушення продавцем строку передання покупцеві попередньо оплачених товарів породжує на стороні покупця дві правомочності, одну із яких покупець може використати на свій розсуд: 1) пред`явити вимогу про передання оплаченого товару; 2) вимагати повернення суми попередньої оплати. Реалізація другої із названих правомочностей означає, що він конклюдентними діями відмовився від прийняття виконання. Відмову від прийняття виконання в такий спосіб у цьому випадку слід вважати такою, що ґрунтується на спеціальному положенні ч. 2 ст. 693 ЦК України і є правомірною.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач передав позивачу товар, за який останнім було проведено попередню оплату, а також відсутні докази повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 125520,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, наведеного в тексті позовної заяви, та перевіреного судом, розмір 3% складає 11140,20 грн.

Аналогічної позиції щодо застосування в даному випадку положень ст. 625 ЦК України дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Щодо заперечень відповідача стосовно невиконання позивачем обов`язку отримати товар у визначений строк та підтвердження цього перепискою з телефонного месенджера, суд вважає зазначити наступне.

Як вбачається з п.п. 2.2. та 5.1. договору прийом-передача товару здійснюється на складі продавця, з чого випливає обов`язок відповідача повідомити позивачу про готовність відвантаження товару.

Належних та допустимих доказів, підтверджуючих повідомлення позивача про готовність до відвантаження товару відповідачем суду не подано.

Щодо посилання відповідача на електронну переписку в месенджері, суд вважає зазначити наступне.

Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що роздруківка переписки в месенджері не є належним та допустимим доказом у даній справі.

Такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.12.2019 у справі №922/788/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє та припиняє провадження у справі в частині стягнення 200,00грн. основного боргу на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору, оскільки даний борг був сплачений відповідачем після звернення позивача до суду.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лейфман Емілії ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_1 )

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ламардіна" (46006, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 1 кв. 1, ід. код - 39767128) грошові кошти, в розмірі 126634,20 грн. з яких: 125520,00 грн. - попередня оплата, 1114,20 грн. - 3% річних, а також 1921,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.01.20

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2, 3 - сторонам (рек. з повід.)