ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2020 Справа № 917/1952/19

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-постачальне підприємство "Завод Київспецпідйомтранс", вул. О. Вишні, 5, м. Київ, 01103; адреса для листування: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Укрбудмаш", вул. Садовського, буд. 8, м. Полтава, 36034

про стягнення 53844,49 грн.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Лахно Є.І. ( довіреність від 02.01.20).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-постачальне підприємство "Завод Київспецпідйомтранс" (далі - позивач/ ТОВ "ВПП "Завод Київспецпідйомтранс") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Укрбудмаш" (далі - відповідач/ ТОВ "Завод Укрбудмаш") 53844,49 грн., в тому числі 45650,00 грн. основного боргу та 8194,49 грн. пені. В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 187 від 17.05.2018.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.11.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, сторін повідомлено, що розгляд справи відбудеться 10.12.2019.

В судовому засіданні 10.12.2019 судом оголошено перерву до 19.12.2019.

Ухвалою від 19.12.2019 суд відклав розгляд справи на 24.01.2020.

В судове засідання 24.01.2020 позивач чи його представник не з`явилися.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Позивач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення. Таким чином, неявка в судове засідання позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримував позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечує.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2018 між позивачем (продавець за договором) та відповідачем (покупець за договором) укладено договір № 187 (далі - Договір, копія Договору - в матеріалах справи), предметом якого є:

1) поставка продавцем:

- кінцевих балок крана мостового опорного електричного вантажопідйомністю 2 т, проліт - 6,8 м, висота підйому - 6 м, управління краном - з підлоги в комплекті з тельфером з пониженою будівельною висотою (новий виробництво 2018 року Болгарія), в кількості 1 комплекту, по ціні 106000,00 за 1 шт. з ПДВ 20 %; мотор редуктори кінцевих балок виробництво Болгарія (нові, рік випуску 2018) (п. 1.1. Договору);

- моста крана - в кількості 1 штуки за ціною 6800,00 грн. з ПДВ 20% (новий) (п. 1.2. Договору);

- стійки для підкранової естакади в кількості 6 штук за ціною 4800,00 грн. з ПДВ 20% за 1 шт. Всього на суму 28800,00 грн. з ПДВ 20% (бувші у використанні) (п. 1.3 Договору);

- підкранової балки 15 метрів в кількості 1 комплект за ціною 15000,00 грн. з ПДВ 20% (бувші у використанні) (п. 1.4. Договору);

- підкранової рейси 15 метрів в кількості 1 комплект за ціною 6000,00 грн. з ПДВ 20% (нові) (п. 1.5. Договору);

2) виконання продавцем наступних робіт:

- виготовлення проекту кранової естакади, вартість робіт - 12000,00 грн. з ПДВ 20% (п. 2.1 Договору);

- монтаж крана, електрообладнання та випробування крана згідно з проектом кранової естакади № 1 від 17.05.2018; вартість робіт - 12000,00 грн. з ПДВ 20% (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору загальна сума Договору складає 182600,00 грн. з ПДВ.

Пунктом 3.2 Договору сторони погодили, що покупець зобов`язується оплатити продукцію, вказану в п. 1 та п. 2 цього Договору наступним чином:

- 75 % попередньої оплати від вартості продукції та робіт, вказаних в п. 1 та п. 2 Договору протягом п`яти банківських днів з моменту підписання даного договору;

- 25 % від вартості продукції, вказаної в п. 1 та п. 2 Договору протягом трьох банківських днів з моменту отримання покупцем від продавця акту випробування крана.

На виконання умов Договору 04.06.2018 відповідачем сплачено позивачу 136950,00 грн., що становить 75 % загальної суми Договору (копія платіжного доручення - в матеріалах справи).

Позивач стверджує, що він здійснив поставку обладнання та завершив роботи по його наладці 14.09.2018, тобто відповідно до умов Договору відповідач мав їх прийняти та оплатити до 20.09.2018, однак 25 % від загальної суми Договору, що становить 45650,00 грн., так і не оплачені з боку відповідача дотепер, що і стало підставою для звернення до суду.

Позивач зазначає, що належне повідомлення відповідача про виконання умов Договору з боку позивача підтверджується:

- робочим проектом 2018.06-РП;

- видатковою накладною № ПЗ-000187 від 12.09.2018;

- настановою по експлуатації;

- актом здачі-прийняття робіт № ПЗ-13 від 14.09.2018;

- актом монтажу та налагодження устаткування від 14.09.2018;

- копією дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки № 1070.16.32 від 28.04.2016;

- інструкцією по монтажу та експлуатації електротельферів типу Т.

Як вказує позивач, усі вищевказані документи були передані представнику відповідача, а також додатково направлені цінними листами з описом вкладення на адресу відповідача (копії описів та квитанцій про відправлення додано до позовної заяви).

Відповідно до п. 7.2 Договору якщо покупець порушив термін оплати по даному договору, він повинен виплатити продавцю пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від заборгованості за кожний день прострочки.

На підставі вказаного пункту Договору позивач нарахував відповідачу пеню на прострочену суму оплати за період прострочення з 20.09.2018 по 20.03.2019, яка склала 8194,49 грн.

Враховуючи вказане, позивач просить суд стягнути з відповідача 45650,00 грн. основного боргу та 8194,49 грн. пені.

Відповідач у відзиві позовні вимоги заперечує повністю, посилаючись на наступні обставини.

Так, відповідач підтверджує факт поставки позивачем товару, визначеного в Договорі. Також відповідач підтверджує, що 14.09.2018 позивачем було змонтовано продукцію, але при цьому стверджує, що під час проведення випробувань в роботі устаткування було виявлено недоліки, які були відображені в акті випробування крана мостового електричного однобалочного опорного 2-6.8-6-380-УЗ, а саме:

- відсутні площадки для обслуговування балок;

- при переміщенні «Вперед-Назад» шум в редукторах;

- кран-балка при переміщенні «буксує»;

- відсутній акт випробування (статичне, динамічне);

- не в повному обсязі технічна документація.

Як зазначає відповідач, від підписання даного акту представник позивача, який здійснював монтаж продукції, відмовився, про що зроблено відповідну відмітку в акті.

Оскільки представник позивача відмовився і від отримання другого примірника акту випробування крану мостового електричного однобалочного опорного 2-6.8-6-380-УЗ, 17.09.2018 відповідачем на адресу позивача було направлено лист № 119 з проханням усунення недоліків та акт випробування крану мостового електричного однобалочного опорного 2-6.8-6-3 80-УЗ.

Не усунувши недоліків в продукції, 01.10.2018 позивачем було направлено на адресу відповідача лист № 196 від 25.09.2018, додатками до якого, поміж іншого, були складений в односторонньому порядку акт монтажу та налагодження устаткування підіймального та вантажного від 14.09.2018 та акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) № ПЗ - 0000013 від 14.09.2018, який позивач прохав підписати, що підтверджувало б відсутність претензій щодо виконаних робіт.

Не погодившись на підписання акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ПЗ- 0000013 від 14.09.2018, відповідачем було направлено повторну вимогу про усунення недоліків в продукції, що підтверджується листом б/н від 09.10.2018 (копія листа в матеріалах справи).

23.10.2018 листом № 219 позивач повідомив відповідачу про те, що гарантійне обслуговування продукції буде проведено протягом 7 (семи) днів.

Відповідач стверджує, що станом на 01.12.2019 ремонт продукції так і не відбувся. Отже, на даний момент відповідач позбавлений можливості використовувати продукцію за призначення в зв`язку з її недоліками, а позивачем не виконуються обов`язки з усунення недоліків.

Крім цього, у відзиві відповідач посилається на те, що під час перевірки комплектності та асортименту продукції поставленої позивачем, ним було виявлено, що на мотор редукторі кінцевих балок не було жодних маркувань та відміток виробника.

06.11.2018 відповідачем було заявлено позивачу претензію № 150 з приводу заміни мотор редукторів кінцевих балок, які не відповідають умовам Договору, на мотор редуктори кінцевих балок виробництва Болгарія (нові, рік випуску 2018), з усією технічною документацією та паспортами на дані мотори.

У відповідь на претензію № 150 від 06.11.2018 позивачем було направлено лист № 220 від 21.11.2018, в якому зазначалось, що: «...Мотор редуктор складається з редуктора і електродвигуна. Редуктор немає ні маркування, ні паспорта. Електродвигун має паспорт, який залишився у нас після використання двигуна для встановлення на готову продукцію... Мотор редуктор Вам окремо не постачався - він є складовою нашого готового виробу - балка кінцева крана мостового опорного електричного...».

Відповідач вказує, що твердження Позивача з приводу того, що мотор редуктор відповідачу окремо не постачався не відповідає умовам Договору, а саме п. 1.1

З огляду на те, що позивачем не була виконана вимога щодо заміни продукції, яка не відповідає асортименту, відповідачем 17.01.2019 було направлено претензію № 565 з вимогою повернення коштів за мотор редуктори кінцевих балок, яка станом на 01.12.2019 позивачем не задоволена.

Таким чином, відповідач стверджує, що позивачем не було в повному обсязі виконано зобов`язання по поставці Продукції.

Посилаючись на те, що його обов`язок щодо оплати продукції відповідно до ст. 538 ЦК України та ст. 193 ГК України є похідним від обов`язку позивача щодо поставки продукції та усунення в ній недоліків, відповідач просить суд відмовити в позові повністю.

В свою чергу позивач у відповіді на відзив зазначає, що відповідно до п. 6 розділу III Наказу Міністерства соціальної політики України № 62 від 19.01.2018 «Про затвердження Правил охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання» чітко визначено порядок складання акту, а саме: після проведення монтажу та налагодження обладнання суб`єкт господарювання, який виконав монтаж, складає акт, що підтверджує проведення монтажних робіт і налагодження відповідно до вимог документів». Тобто, такий акт складається виключно позивачем. Таким чином акт випробування складений відповідачем суперечить вимогам чинного законодавства.

Також позивач зазначає, що відповідач не має відповідного дозволу Державної служби України з питань праці на проведення робіт з монтажу, налагодженню та проведенню випробувань поставленого товару, а відтак і повноважень на проведення цих робіт, а також звертає увагу суду, що позивач має відповідний дозвіл ГУ Держпраці у Київській області № 1070.16.32 від 28.04.2016.

Щодо посилання відповідачем на недоліки продукції позивач зазначає, що ним було здійснено гарантійне обслуговування товару, що підтверджується актом гарантійного обслуговування устаткування від 30.10.2018. Факт належної роботи товару після проведеного гарантійного обслуговування підтверджується відсутністю претензій щодо його роботи з боку відповідача.

На підтвердження поставки відповідачу складових частин товару саме Болгарського виробництва та його відповідність вимогам чинного законодавства України позивачем надано копії наступних документів:

- сертифікату відповідності;

- фактури № на підтвердження поставки складових частин товару з території Болгарії на адресу представництва виробника даної продукції в Україні;

- рахунку-фактури № ПУ-000035 від 03.07.2018 на придбання складових частин товару у представника виробника в України;

- видаткової накладної № ПУ-00030 від 03.07.2018 на придбання складових частин товару у представника виробника в України.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Судом встановлено, що договір № 187 від 17.05.2018, на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, містить в собі ознаки договору поставки та договору підряду.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Відповідно до ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору відповідачем було здійснено передоплату у розмірі 75 % від суми Договору, на суму 136950,00 грн. (платіжне доручення № 2187 від 04.06.2018).

Відповідно до п. 3.2. Договору 25 % від вартості продукції сплачується протягом 3-х банківських днів з моменту отримання "покупцем" від "продавця" акту випробування крану.

На підтвердження факту поставки товару на суму 162600,00 грн. позивачем надано копію видаткової накладеної № ПЗ-000187 від 12.09.2018, яка відповідачем не підписана.

Проте, відповідач у відзиві підтверджує факт поставки позивачем товару 12.09.18, посилаючись при цьому на те, що позивачем поставлено мотор редуктори кінцевих балок без відповідного маркування та технічної документації, які б підтверджували те, що вказаний товар є новим та виробленим в Болгарії.

Суд погоджується із твердженням позивача стосовно того, що мотор редуктори кінцевих балок є складовою частиною виготовленого позивачем комплекту кінцевих балок крана мостового опорного електричного. Зокрема, про це свідчить те, що у Договорі мотор редуктори вказані не окремо у переліку товарів, які поставляються, а разом із комплектом кінцевих балок крана мостового опорного електричного, при цьому вказана загальна вартість комплекту. Окремо вартість мотор редукторів в договорі не визначена.

Крім цього, позивачем надані докази, які підтверджують те, що ним придбано мотор редуктори виробництва Болгарії у ДП "ПОДЕММАШ-УКРАЇНА".

Також відповідачем нормативно не обґрунтовано обов`язок позивача надати технічну документацію та паспорт на окрему складову виробу. Тому, твердження відповідача щодо цих недоліків поставленої продукції, судом до уваги не беруться.

Окрім того, відповідач посилається на недоліки якості поставленої продукції (відсутні площадки для обслуговування балок, шум в редукторах, буксування при переміщенні, не в повному обсязі технічна документація).

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.6 Договору, приймання продукції за кількістю та якістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання товару виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6 зі змінами та доповненнями, та Інструкції про порядок приймання товару виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 зі змінами та доповненнями.

Згідно п. 16 Інструкції № П-7 при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, яка надійшла, тари чи упаковки вимогам стандартів, технічних умов, креслень, зразків (еталонів) договору або даним, вказаним в маркуванні і супровідних документах, які засвідчують якість продукції, отримувач призупиняє подальше приймання продукції та складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Отримувач також зобов`язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двохстороннього акта представника іногороднього виготовника (відправника), якщо це передбачено в основних і особливих умовах поставки, інших обов`язкових правилах чи договорі.

Також п. 10 Інструкції № П-7 передбачено, що одночасно з прийманням продукції за якістю здійснюється перевірка комплектності товару, а також відповідності тари, упаковки, маркування вимогам стандартів, технічних умов, Особливих умов, інших обов`язкових для сторін правил чи договору, кресленням, зразкам (еталонам).

Пунктом 14 Інструкції № П-7 встановлено, що відсутність супровідних документів чи деяких із них не зупиняє приймання продукції. В даному випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, яка надійшла, і в акті зазначається, які документи відсутні.

Відповідачем акт про невідповідність якості та/чи комплектності поставленого товару та призупинення подальшого приймання продукції, відповідно до вимог Інструкції № П-7 не складався. Акт випробування крана від 14.09.2018, на який посилається відповідач, не є актом про невідповідність якості, комплектності чи маркування продукції в розумінні Інструкції № П-7, в ньому не зазначено про призупинення подальшого приймання продукції. Тому, твердження відповідача щодо поставки позивачем товару неналежної якості судом до уваги не беруться, як не доведені відповідачем.

Також відповідачем не виконані вимоги ст. 853 ЦК України щодо негайного повідомлення про виявлені недоліки. Вищевказаний акт від 14.09.18 за твердженням відповідача відправлений позивачу листом від 17.09.18, докази відправлення відсутні.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що в претензії відповідача № 150 від 06.11.18 відсутні твердження щодо поставки продукції неналежної якості, є лише вимога щодо необхідності поставки продукції в асортименті (комплекті), який відповідає умовам договору (щодо мотор редукторів).

Також, в претензії від 17.01.19 № 565 відповідач зазначає, що частина товару відповідає умовам договору і вважається прийнятою, а прийняти поставлені мотор редуктори кінцевих балок відмовляється.

Отже, враховуючи вищевикладені норми цивільного законодавства та оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд зазначає, що у нього відсутні підстави для обґрунтованих сумнівів щодо невідповідності поставленого позивачем відповідачу товару умовам Договору.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 3.2 Договору покупець зобов`язується оплатити 25 % від вартості продукції, вказаної в п. 1 та п. 2 Договору протягом трьох банківських днів з моменту отримання покупцем від продавця акту випробування крана.

Суд зазначає, що по суті акт монтажу та налагодження устаткування від 14.09.2018 є актом випробування крана, про що зазначено в тексті акту.

Позивач стверджує, що ним було вручено акт монтажу та налагодження устаткування від 14.09.2018 представнику відповідача в день його складання, тобто 14.09.2018. Вказане твердження позивача не підтверджується жодними доказами. Відповідач факт отримання акту монтажу та налагодження устаткування 14.09.2018 заперечує.

Проте, в матеріалах справи наявні докази направлення позивачем акту від 14.09.2018 поштою. Так, відповідно до опису вкладення та фіскального чеку ПАТ "Укрпошта" лист позивача № 196 від 25.09.2018 з доданими до нього актом здачі-прийняття робіт № ПЗ-13 від 14.09.2018, актом монтажу та налагодження устаткування від 14.09.2018 та копіює дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки, був направлений на адресу відповідача експрес відправленням 01.10.2018.

Згідно опублікованих на сайті ПАТ "Укрпошта" нормативних строків пересилання відправлень «Укрпошта Експрес» (https://www.ukrposhta.ua/ua/terminy-ukrposhta-ekspres) нормативний строк пересилання поштових відправлень Експрес з м. Києва до Полтавської області становить один день після дня подання відправлення для пересилання.

Таким чином, відправлення направлене позивачем 01.10.2018 відповідач мав змогу отримати 03.10.2018.

Отже, відповідно до п. 3.2. Договору відповідач повинен був оплатити 25 % від суми Договору, що складає 45650,00 грн. по 08.10.2018 включно.

Відповідач вказане зобов`язання не виконав.

Крім цього, позивач направляв відповідачу також акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ПЗ-0000013 (опис вкладення та фіскальний чек від 01.10.2018 - в матеріалах справи), відповідач вказаний акт не підписав. Проте, умовами Договору сторони погодили строк оплати протягом трьох банківських днів саме з моменту отримання покупцем від продавця акту випробування крана, а не з моменту прийняття робіт відповідачем. Таким чином, непідписання відповідачем акту здачі-приймання робіт (надання послуг) не звільняє відповідача від обов`язку оплатити решту суми Договору.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 45650,00 грн. є обґрунтованими, підтвердженими належними та достатніми доказами, а отже підлягають задоволенню.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, нараховану на прострочену суму оплати за період прострочення з 20.09.2018 по 20.03.2019, яка склала 8194,49 грн.

Відповідно до п. 7.2 Договору якщо покупець порушив термін оплати по даному договору, він повинен виплатити продавцю пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від заборгованості за кожний день просрочки.

Вище судом встановлено, що відповідач повинен був оплатити 25 % від суми Договору, що складає 45650,00 грн. по 08.10.2019 включно.

Таким чином, позивачем безпідставно нараховано суму пені за період з 20.09.2018 по 08.10.2018.

Судом здійснено перерахунок суми пені за період з 09.10.2018 по 20.03.2019 і встановлено, що стягненню підлягає пеня в розмірі 7339,02 грн. В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Укрбудмаш" (вул. Садовського, буд. 8, м. Полтава, 36034; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-постачальне підприємство "Завод Київспецпідйомтранс" (вул. О. Вишні, 5, м. Київ, 01103; ) 45650 грн. 00 коп. основного боргу, 7339 грн. 02 коп. пені, 1890 грн. 48 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 28.01.2020.

Суддя О.С. Семчук