СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2020 р. Справа № 913/521/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.,

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.

та представників:

позивача Єфременко О.О. (дов. №14-192 від 17.05.2019, свід. КС №6537/10 від 23.03.2018),

відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх.№3837Л/1-43) на рішення господарського суду Луганської області від 25.11.2019 (суддя Б.В. Яресько, повний текст рішення складено 28.11.2019) у справі №913/521/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Комунального підприємства "Креміннатеплокомуненерго", м. Кремінна, Луганська область,

про стягнення 4176610,18 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Комунального підприємства "Креміннатеплокомуненерго" (далі КП "Креміннатеплокомуненерго") на свою користь борг у загальній сумі 4 176 610,18 грн., у тому числі: основний борг у сумі 3 464 284,17 грн.; пеня у сумі 203 300, 58 грн.; 3% річних у сумі 141 492,27 грн.; інфляційні втрати у сумі 367 533,16 грн.

В обґрунтування позову посилалось на неналежне виконання відповідачем умов договору №5108/1718-ТЕ-20 постачання природного газу від 12.09.2017 в частині своєчасної та повної оплати за поставлений природний газ. В якості правових підстав вказує, зокрема на п.п. 6.1, 7.2 договору, положення ст. ст. 526, 530, 611, 612, 625, 692 ЦК України, ст.ст. 173, 216, 230 ГК України.

Рішенням господарського суду Луганської області від 25.11.2019 у справі №913/521/19 позов задоволено частково. Стягнуто з КП "Креміннатеплокомуненерго" на користь АТ НАК Нафтогаз України борг в сумі 3464284,17 грн., три проценти річних в сумі 141492,27 грн., інфляційні втрати в сумі 367533,16 грн., витрати на судовий збір в сумі 59599,64 грн. В решті вимог позову (про стягнення пені в сумі 203300,58 грн.) відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права; при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 25.11.2019 в частині відмови у стягненні 203 300,58 грн. пені та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити. Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми ст. 2 ЗУ "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", п. 27 ст. 1 ЗУ "Про ринок природного газу", ст. 1 ЗУ "Про електроенергетику".

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2019 для розгляду справи №913/521/19 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України"; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на 21.01.2020 об 11:30 год. Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

У встановлений ухвалою суду від 24.12.2019 строк відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх. №103 від 09.01.2020), в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення господарського суду Луганської області від 25.11.2019 без змін.

Присутній в судовому засіданні 21.01.2020 уповноважений представник позивача позицію, викладену в апеляційній скарзі, підтримує в повному обсязі.

Відповідач своїм правом брати участь у судовому засіданні не скористався, свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, відповідач вважається належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання, явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе завершити розгляд скарги у даному судовому засіданні.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вислухавши в судовому засіданні уповноваженого представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2017 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (постачальник) та КП "Креміннатеплокомуненерго" (споживач) укладено договір №5108/1718-ТЕ-20 постачання природного газу (далі - договір), згідно п.п.1.1 - 1.2 постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується його оплатити на умовах цього договору; природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню(а.с. 14-23).

Згідно п. 2.1 договору постачальник передає споживачеві з 01.10.2017 по 31.03.2018 природний газ орієнтовним обсягом до 1358,055 тис. куб. м. Крім того, додатковою угодою №2 від 04.04.2018 сторони погодили, що постачальник передає споживачу в період з 01.04.2018 по 31.05.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 46,890 тис. куб. м.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.7 договору).

Ціна газу відповідно до п. 5.2 договору становить: за 1000 куб. м 5 930,40 грн. з ПДВ.

Пунктом 6.1 договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 8.2 договору).

Термін дії договору, встановлений розділом 12 договору (з урахуванням редакції додаткової угоди №2 від 04.04.2018 а.с. 26), - в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 31.05.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору АТ "НАК "Нафтогаз України" протягом дії договору передав у власність КП "Креміннатеплокомуненерго" природний газ на загальну суму 6 253 832,16 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними уповноваженими представниками обох сторін (а.с. 32-38).

КП "Креміннатеплокомуненерго" свої договірні зобов`язання зі своєчасної та повної оплати за отриманий природний газ належним чином не виконало, що призвело до виникнення заборгованості перед постачальником в сумі 3 464 284,17 грн.

З метою вирішення питання щодо повного виконання споживачем зобов`язань за договором №5108/1718-ТЕ-20 постачання природного газу від 12.09.2017 АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Луганської області з позовом, в якому просило стягнути з КП "Креміннатеплокомуненерго" на свою користь у загальній сумі 4 176 610,18 грн., з яких: 3 464 284,17 грн. - основний борг; 203 300, 58 грн. - пеня; 141 492,27 грн. - 3% річних; 367 533,16 грн. - інфляційні втрати.

Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення основного боргу в розмірі 3 464 284,17 грн. та наявність правових підстав для стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 141 492,27 грн., інфляційних втрат в розмірі 367 533,16 грн. Відмовляючи в решті позовних вимог - про стягнення пені в сумі 203 300, 58 грн., суд першої інстанції зазначив, що відповідач є підприємством виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг, що надає такі послуги у районі проведення антитерористичної операції, відповідно, в період з 07.02.2015-31.12.2020, на підставі ч. 2 ст. 2 Закону №85-VIII, діє мораторій на нарахування та стягнення з відповідача пені за порушення строків оплати природного газу, поставленого за спірним договором.

Оскаржуючи зазначене рішення, позивач оспорює правомірність висновку суду першої інстанції саме щодо відмови у задоволенні в стягненні пені, нарахованої за поставлений позивачем природний газ за договором у загальній сумі 203 300, 58 грн., оскільки вважає, що суд неправомірно застосував положення Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси".

Наведене позивач вважає підставою для скасування рішення суду. В іншій частині рішення господарського суду не оскаржується, обставини справи, що встановлені судом, сторонами не заперечуються.

Колегія суддів вважає доводи позивача безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 1 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" визначено, що метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Згідно із статтею 2 Закону встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 №747 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" встановлено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

У пункті 5 статуту позивача, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747 (у редакції, яка діяла на момент прийняття Закону) встановлено, що метою діяльності Компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку.

Пунктом 6 статуту позивача (в зазначеній редакції) встановлено, що предметом діяльності Компанії є, зокрема, постачання природного газу, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії.

Законом України "Про енергозбереження" визначено, що: "енергозбереження" - це діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; "паливно-енергетичні ресурси" - це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" енергоносії - це кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Тобто природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

З урахуванням наведеного, в силу приписів чинного законодавства позивач є енергопостачальною компанією в розумінні статті 2 Закону.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на момент прийняття Закону) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо; пункт 1 частини першої статті 13 названого Закону в зазначеній редакції).

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, одним з видів основним видом діяльності відповідача є, зокрема, постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Вказані послуги, відповідно до ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", є комунальними послугами.

Крім того, пунктом 1.2 договору №5108/1718-ТЕ-20 постачання природного газу від 12.09.2017 встановлено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідач здійснює свою господарську діяльність у м. Кремінна Луганської області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 за №1275-р.

Таким чином, встановивши, що позивач є енергопостачальною організацією, а відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де проводилася в спірний період часу антитерористична операція, суд першої інстанцій дійшов правомірного висновку щодо поширення на спірні правовідносини, пов`язані із стягненням пені, на період проведення антитерористичної операції (з 07.02.2015р.) мораторію, встановленого частиною другою статті 2 Закону, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №913/66/18 від 18.01.2019.

Враховуючи, що позивачем заявлено до стягнення суму пені у розмірі 203300,58 грн., за період 2017-2018 років, тобто у період дії мораторію, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 3464284,17 грн. основного боргу, 141492,27 грн. 3 % річних, 367533,16 грн. інфляційних втрат, та погоджується з наявністю правових підстав для відмови у задоволенні пені у розмірі 203300,58 грн.

Інших порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

Враховуючи наведене вище, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 25.11.2019 у справі №913/521/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 25.11.2019 у справі №913/521/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, через Східний апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22.01.2020.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Россолов В.В.