ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2855/19

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянув у судовому засіданні

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Місембр», с. Вільшаник Сімбірського району Львівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астор корп», м. Бориспіль Київської області

про стягнення грошових коштів

За участю представників від:

позивача: Шестопал В.С. (договір №09/01-2020 від 09.01.2020, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №001435 від 02.12.2019);

вiдповiдача: не з`явився

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 15.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Місембр» (далі позивач, ТОВ «Місембр») звернулось до Господарського суду Київської області (далі суд) із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астор корп» (далі відповідач, ТОВ «Астор корп»), в якій просить суд стягнути з відповідача 36 000,00грн попередньої оплати, що підлягає поверненню; 18 000,00грн штрафних санкцій; 260,38грн за користування грошовими коштами. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 921,00грн.

Позовну заяву обґрунтовує ст.ст. 509, 526, 663, 693 Цивільного кодексу України та зазначає, що відповідачем порушені зобов`язання за договором поставки №205 від 13.08.2019 в частині невиконання зобов`язання щодо передачі товару покупцю, у зв`язку з чим позивач просить попередньо оплачені кошти повернути.

Під час судового засідання 27.01.2020 позивач підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

1.2. У свою чергу, відповідач правом передбаченим ст.178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не скористався та відзиву на позов не надав.

У судове засідання 20.01.2020 відповідач не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно (т. 1 а.с. 54-55).

2. Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

У позовній заяві позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, яке судом було задоволено, про що постановлено відповідну ухвалу від 06.12.2019.

3. Процесуальні дії у справі

3.1. Ухвалою суду від 06.12.2019, після усунення позивачем недоліків, відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 13.01.2020 та запропоновано учасникам справи подати до суду у встановлений строк заяви по суті справи, передбачені ст. 161 ГПК України.

На підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні 13.01.2020 було оголошено перерву до 27.01.2020, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу від 13.01.2020 (протокол судового засідання від 13.01.2020).

3.2. Відповідно до пп. 17.1 п. 17 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема, надсилання процесуальних документів здійснюються в паперовій формі.

На виконання зазначеної вимоги Закону, судом було направлено ухвалу від 06.12.2019 та ухвалу про повідомлення від 13.01.2020 на адресу відповідача, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Державний реєстр), станом на 15.11.2019, а саме: « 08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київській шлях, буд. 2/14, офіс 1», що підтверджується вихідними штампами суду №681 та №4, які містяться на зворотних аркушах відповідних ухвал.

16.09.2020 ухвала від 06.12.2019 повернулась до суду разом із довідкою засобів поштового зв`язку, у якій зазначена причина повернення «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення: організація не зареєстрована» (т. 1 а.с. 5-7). У свою чергу, ухвала про повідомлення від 13.01.2020, згідно інформації з офіційного сайту «Укрпошта» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html), «відправлення не вручене під час доставки: інші причини» (т. 1 а.с. 54-55).

Відомостей від ТОВ «Астор корп», у порядку ч. 7 ст.120 ГПК України, щодо зміни своєї адреси до суду не надходило. Таким чином, судом вжиті усі необхідні заходи щодо інформування ТОВ «Астор корп» про розгляд даного спору.

Ураховуючи зазначене та те, що строк розгляду справи у порядку спрощеного провадження є скороченим, суд вважає за можливе розглянути даний спір без участі представника відповідача.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

13.08.2019 між ТОВ «Астор корп» (постачальник) та ТОВ «Місембр» (покупець) укладено договір поставки №205 (далі Договір), відповідно до п. 1.1 постачальник зобов`язується на умовах даного договору поставити товар відповідно до специфікації до даного договору, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором, згідно рахунку-фактури (т. 1 а.с. 17-18).

Вартість товару визначається постачальником в рахунку-фактурі та специфікації до даного договору (п. 2.1 Договору).

У п. 4.1 Договору сторони домовились, що відповідно до п. 2.2 Договору визначено наступні умови оплати в розмірі: 100% від загальної вартості товару протягом трьої банківських днів з дати підписання специфікації до договору.

Товар має бути поставлений постачальником протягом 3 календарних днів з дати отримання оплати (пп. 3.1.1 п. 3.1 Договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 30.07.2020, а частині взаєморозрахунків до повного їх закінчення. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення, що мали місце під час дії договору (п. 9.1 Договору).

13.08.2019 між сторонами підписано без зауважень та скріплено їх печатками специфікацію №1, із змісту якої вбачається, що ціна відповідного товару становить 36 000,00грн (т. 1 а.с. 19).

У цей же день, постачальником виставлено покупцю рахунок на оплату №692 від 13.08.2019 (т. 1 а.с. 60), а покупцем у свою чергу оплачено вартість товару на загальну суму 36 000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №85 від 13.08.2019 (т. 1 а.с. 59).

5. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що відповідач свої договірні зобов`язання в частині поставки товару не виконав та кошти не повернув, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

6. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

6.1. Відповідно до ст. 509 ЦК України Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору, який за своєю правовою природою є договором поставки, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковими для виконання сторонами. Доказів протилежного сторонами суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Із наведеною нормою узгоджується ч. 1 ст. 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Проаналізувавши пп. 3.1.1 п. 3.1 Договору та платіжне доручення №85 від 13.08.2019, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був поставити товар позивачу у строк до 16.08.2019 (включно).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов`язань міститься у ст. 193 ГК України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України, зокрема, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Проаналізувавши зазначену норму, суд дійшов висновку, що остання містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку непоставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №911/1958/18).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої договірні зобов`язання в частині перерахування попередньої оплати товару відповідачу, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

У той час, відповідач взяті на себе зобов`язання з поставки відповідного товару позивачем товару не виконав, доказів протилежного, до прийняття рішення у справі, суду не надав. З огляду на те, що своєчасна поставка відповідного товару є одним з основних обов`язків ТОВ «Астор корп», належне виконання якого вимагається Договором та законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 36 000,00грн.

6.2. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивач також просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 18 000,00грн. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, у п. 6.2 Договору сторони домовились, що у випадку порушення постачальником строків поставки товару відповідно до п.п. 3.1.1 даного договору постачальник виплачує покупцю пеню, розраховану в розмірі 10% від суми, що підлягає до поставки, за кожен день прострочення в поставці, але не більше 50%.

Як встановлено судом, відповідач зобов`язаний був поставити відповідний товар позивачу у строк до 16.08.2019 (включно), чого останнім зроблено не було, у зв`язку із чим у позивача наявне право на підставі ст. 230 ГК України нарахування пені, передбаченої п. 6.2 Договору, починаючи з 17.08.2019.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (т. 1 а.с. 13) за період з 16.08.2019 по 11.11.2019 у розмірі 316 800,00грн вважає його неправильним, оскільки позивачем невірно визначено початок прострочення відповідачем договірного зобов`язання. Проте, ураховуючи те, що сторони у п. 6.2 Договору обмежили розмір пені, а саме 50% вір суми товару, то суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 18 000,00грн (36 000,00*50%=18 000,00) такою, що підлягає задоволенню.

6.3. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, щодо поставки товару, позивач просить стягнути з відповідача суму проценти за користування грошовими коштами у розмірі 260,38грн за період з 16.08.2019 по 11.11.2019. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Проаналізувавши умови Договору, судом встановлено, що останній не містить розмір таких процентів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2019 у справі №922/1151/18).

Посилання позивача на ч. 2 ст. 625 ЦК України, судом до уваги не приймається, оскільки стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором поставки, не вважається грошовим зобов`язанням у розумінні ст. 625 ЦК України, а відтак застосування позивачем ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо нарахування до стягнення з відповідача суми 3% річних є помилковим (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.06.2019 у справі №910/9288/18).

Ураховуючи зазначене, вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 238,38грн задоволенню не підлягає.

7. Докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Наявна у матеріалах справи претензія позивача, яка адресована ТОВ «Астор корп», та у якій позивач вимагав повернути суму попередньої оплати у розмірі 36 000,00грн (т. 1 а.с. 21-22), судом до уваги не приймається, оскільки ТОВ «Місембр» було направлено зазначену претензію на адресу відмінну від тієї, яка міститься у Державному реєстр щодо відповідача.

8. Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то судовий збір у даній справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 20, 42, 73-74, 77-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Астор корп» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київській шлях, буд. 2/14, офіс 1, ідентифікаційний код юридичної особи 40679433) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Місембр» (81481, Львівська обл., Самбірський р-н, с. Вільшаник, вул. Лесі Українки, буд. 1, ідентифікаційний код 41821964) 36 000,00грн (тридцять шість тисяч грн 00 коп) суму попередньої оплати, 18 000,00грн (вісімнадцять тисяч грн 00 коп) пені, 1 911,78грн (одна тисяча дев`ятсот одинадцять грн 78 коп) судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення буде складено протягом 5 днів з дня оголошення даної вступної та резолютивної частин рішення.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Місембр» (81481, Львівська обл., Самбірський р-н, с. Вільшаник, вул. Лесі Українки, буд. 1, ідентифікаційний код 41821964)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Астор корп» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київській шлях, буд. 2/14, офіс 1, ідентифікаційний код юридичної особи 40679433)

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30.01.2020.

Станом на 30.01.2020 рішення законної сили не набрало.