УХВАЛА

21 січня 2020 року Справа № 913/633/19

Провадження №19/913/633/19

Розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СХІД" (пл. Базарна, 32 А, м. Старобілськ, Луганська область, 92702)

до ОСОБА_1

про стягнення 5105 грн 55 коп.

Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання - Сокрута Н.М.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СХІД" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Білоцерківської Рімми Миколаївни про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 4353 грн 22 коп., 3 % річних у розмірі 59 грн 39 коп., пені у розмірі 692 грн 94 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Типовим договором про постачання електричної енергії універсальних послуг, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, на яку нараховані пеня та 3 %.

Ухвалою суду від 24.12.2019 відкрито провадження у справі та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.01.2020.

10.01.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 08.01.2020.

Відповідно до ч.2 ст.170 ГПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

За приписами ч.8 ст.42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Згідно з ч.1 ст.92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Виходячи з вищевказаного, заява повинна містити підпис особи, яка відповідно до установчих документів правомочна діяти в інтересах юридичної особи або підпис особи, яка відповідно до вимог закону наділена правом підписання відповідних документів. А з урахуванням ч.8 ст.6 ГПК України заява може містити електронний цифровий підпис прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Поданий позивачем відзив взагалі не підписано уповноваженою особою, хоча і містить прізвище особи, що мала би її підписати (Білоцерківська Р.М.)

Відповідно до ч.4 ст.170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про повернення відзиву на позовну заяву б/н від 08.01.2020 відповідачу.

15.01.2020 від позивача на електронну адресу суду надійшла заява №01-45/2/7 від 15.01.2020 про відкликання позовної заяви.

Використання електронних документів і цифрових підписів в Україні регулюється на підставі Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Відповідно до ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу, є електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується утворення електронного документа (ст.6 зазначеного Закону).

Отже, за відсутності Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та впровадження відповідного електронного документообігу документи, які надійшли на електронну пошту суду, повинні бути підписані електронним підписом.

Ураховуючи те, що документ не підписано електронним цифровим підписом, про що складено відповідний акт б/н від 15.01.2020, суд не приймає його до розгляду.

16.01.2020 від позивача через канцелярію суду надійшла заява №01-45/2/7 від 15.01.2020 про відкликання позовної заяви.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Як вже зазначалося, ухвалою Господарського суду Луганської області від 24.12.2019 відкрито провадження у справі та розгляд справи по суті призначено на 21.01.2020.

Ураховуючи те, що чинним ГПК не передбачено звернення з заявою про відкликання позовної заяви після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зазначеної заяви.

Суд, розглянувши матеріали справи, зазначає наступне.

Позивач вказує, що предметом позову є вимога про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який укладений 01.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СХІД" та Фізичною особою - підприємцем Білоцерківською Ріммою Миколаївною.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

Так, за змістом п.1 ч.1 цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Згідно з частиною першою статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу (далі - ГК) України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина друга статті 50 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 128 ГК України громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Згідно з частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

У відповідності з частиною першою статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Набуття статусу підприємця не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи. Натомість, згідно з частиною восьмою статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця Білоцерківської Рімми Миколаївни здійснено 21.11.2018, про що здійснено відповідний запис в Реєстрі №3004977.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СХІД" звернулося до суду з позовом 18.11.2019, про що свідчить відмітка пошти на поштовому конверті.

Ураховуючи те, що Фізична особа - підприємець Білоцерківська Рімма Миколаївна на момент виникнення спірних правовідносин (01.01.2019) та на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СХІД" з позовною заявою до суду (18.11.2019) припинила підприємницьку діяльність (21.11.2018), суд дійшов висновку про те, що такий спір є приватноправовим за суб`єктним складом сторін і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1, ч.4 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Суд звертає увагу позивача на наслідки закриття провадження у справі, передбачені чинним законодавством України, а саме - недопустимість повторного звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (ч.3 ст.231 ГПК України).

Згідно з ч.2 ст.123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

При зверненні з позовом до суду Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СХІД" сплачено судовий збір за платіжним дорученням №236 від 05.11.2019 у розмірі 1921 грн 00 коп., який може бути повернутий заявнику з державного бюджету України відповідною ухвалою за його клопотанням.

Керуючись ст.ст.231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №913/633/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СХІД" до ОСОБА_1 про стягнення 5105 грн 55 коп.

Додаток (для відповідача): відзив на позовну заяву б/н від 08.01.2020 з додатками на 4 арк.

Ухвала набрала законної сили 27.01.2020 відповідно до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Т.В. Косенко