ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року, м. Херсон, справа № 923/1055/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)»

до Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард»

про стягнення 176 412,14 грн,

у с т а н о в и в:

Дії, аргументи та докази Позивача

04.12.2019 Державна установа «Північна виправна колонія (№ 90)» звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард», яке на даний час має назву Приватне акціонерне товариство «Агрохолдинг Авангард», про стягнення 161 197,17 грн основної заборгованості, 7 278,28 грн пені, 689,51 грн річних та 7 247,18 грн збитків.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що:

- на підставі укладеного між сторонами договору № Г-470 від 26.07.2019 надавав Відповідачу послуги по виконанню різного роду робіт із залученням засуджених осіб, а Відповідач зобов`язався сплачувати вартість послуг, яка складається із суми заробітних плат залучених до роботи осіб за період надання послуг,

- відповідно до Табелів обліку робочого часу, складених за серпень жовтень 2019 року, Позивач нарахував заробітну плату засудженим на суму 164 708,52 грн, та провів облік робочого часу осіб, залучених до робіт, у зв`язку з чим ним надано послуг на загальну суму 283 298,66 грн, яка складається із 164 708,52 грн заробітної плати засудженим, 82 354,26 грн 50 % заробітної плати та 36 235,88 грн єдиного соціального внеску,

- не дивлячись на умови договору Відповідач вартість наданих послуг за серпень 2019 року хоча і сплатив, але несвоєчасно, а вартість послуг за вересень та жовтень 2019 року не сплатив, у зв`язку з чим заборгованість складає 161 197,17 грн,

- через несвоєчасне виконання зобов`язань Відповідач повинен сплатити 7 278,28 грн пені та 689,51 грн річних,

- у відповідності до пункту 3.3.2. договору Відповідач повинен відшкодувати завдані збитки у сумі 7 247,18 грн, які складають розмір штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.

Дії, аргументи та докази Відповідача

У поданому до суду відзиві на позов Відповідач позовні вимоги не визнав та зазначив, що:

- Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів у підтвердження наданих послуг,

- суми річних та пені Позивачем обраховані помилково, у зв`язку з чим правильними сумами є 679,46 грн річних та 7 167,87 грн пені за відповідними борговими періодами щодо сплати отриманих послуг у серпні 2019 року,

- нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску здійснюється органами доходів і зборів, але Позивачем не доведено, що відповідне нарахування має місце, а тому не доведено самого факту завданих збитків.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 09.12.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику і повідомлення сторін. Цією ж ухвалою сторонам установлені строки для подачі процесуальних заяв.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що сторонами дотримані вимоги статті 80 Господарського процесуального кодексу України щодо подачі доказів, а тому вони прийняті судом до розгляду.

Суд констатує, що сторонами не заявлено будь-яких інших процесуальних клопотань.

Установлені судом обставини

26.07.2019 між Державною установою «Північна виправна колонія (№ 90)», як Виконавцем», та Приватним акціонерним товариством «Агрохолдинг Авангард», як Замовником, був укладений договір « Г-470 про надання послуг.

Основними умовами договору, які впливають на взаємовідносини сторін щодо наявного між ними спору, є наступні:

- «Виконавець зобов`язується надати в день Замовнику із числа засуджених від десяти до тридцяти осіб для виконання різних видів робіт у період з 29.07.2019 по 31.12.2019, а Замовник проводить розрахунок за виконані роботи. Роботи надаватимуться на об`єкті, розташованому за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка …» (пункт 1),

- «Замовник веде щоденний облік виконаних робіт (акт) за результатами якого здійснює розрахунок за виконані роботи не пізніше 10 числа наступного місяця після якого було надано послуги. Розмір заробітної плати (одного працюючого), яку замовник перераховує Виконавцю за надані послуги становить розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України» на момент надання послуг силами засуджених. Робота у святковий і неробочий день оплачується у подвійному розмірі. Додатково на заробітну плату Замовник перераховує на розрахунковий рахунок Виконавця згідно постанови КМУ … № 653 нарахування на заробітну плату у розмірі 50 % …» (пункт 3),

- «За несвоєчасної оплати Замовником вартості виконаних робіт, останній сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення несплаченого платежу …» (пункт 4).

Відповідно до Табелів обліку робочого часу комплексної бригади ДСР на контрагенському об`єкті ПАТ «Агрохолдинг Авангард» Філія «Чорнобаївське»:

- у серпні 2019 року на об`єкті послуги надавалися 12 особами, які працювали 2 223 год, на загальну суму заробітної плати 70 989,24 грн,

- у вересні 2019 року на об`єкті послуги надавалися 12 особами, які працювали 1864 год, на загальну суму заробітної плати 58 818,16 грн,

- у жовтні 2019 року на об`єкті послуги надавалися 11 особами, які працювали 1128 год, на загальну суму заробітної плати 34 901,12 грн.

Табелі підписані в односторонньому порядку Позивачем та не містять підписів Відповідача.

Як слідує з Бухгалтерської довідки, складеної Позивачем у межах вказаного договору, ним надано послуги Відповідачу у серпні жовтні 2019 року на загальну суму 283 298,66 грн, а саме у серпні на суму 122 101,49 грн, у вересні 101 167,24 грн, у жовтні 60 029,93 грн. В ці суми включено крім заробітної плати також 50 % нарахувань на заробітну плату у сумі 82 354,26 грн та розмір єдиного соціального внеску у сумі 36 235,88 грн.

У відповідності до платіжних доручень № від 19.09.2019 на суму 50 000 грн, № від 20.09.2019 на суму 20 989,24 грн, № від 20.09.2019 на суму 15 617,63 грн, № від 26.09.2019 на суму 35 494,62 грн Відповідачем сплачено за надані послуги у серпні на загальну суму 122 101,49 грн.

За обліковими даними Позивача Відповідачем не сплачено за надані послуги у вересні та жовтні 2019 року на загальну суму 161 197,17 грн.

З метою спонукання Відповідача до оплати послуг Позивач 17.10.2019 надіслав претензію № 28/10-10772, проте вона залишена без реагування.

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства

Щодо правової природи договору та договірних відносин

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При визначені правової природи договору суд враховує його умови, права та обов`язки сторін, а також предмет.

Зокрема, зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір про надання послуг.

Так, відповідно до приписів статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, за договором, укладеним між сторонами, Відповідач, як замовник послуг, зобов`язаний сплатити вартість послуг Позивачу, як їх виконавцю.

Оцінюючи докази, якими Позивач обґрунтовує факт надання послуг, суд зазначає, що за змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці данні встановлюються у тому числі письмовими доказами.

Зокрема, в договорі сторонами не обумовлювалося складення будь-яких спільних документів, які б підтверджували факт надання послуг. Лише в пункті 3 сторони погодили, що Замовник веде щоденний облік виконаних робіт, за результатами якого здійснює розрахунок за їх виконання.

У даному випадку Відповідачем не надано власних документів стосовно щоденного обліку виконаних робіт, у зв`язку з чим суд вважає, що докази надані Позивачем, а саме Табелі робочого часу за серпень жовтень 2019 року є достатніми та допустимими та вони підтверджують факт надання послуг Відповідачу.

Поряд з цим, безпосередньо Відповідачем не надано зустрічних доказів, які б спростовували докази та твердження Позивача щодо виконання робіт.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими:

- «Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1);

- «кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором» (частина 2);

- «не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

За таких обставин суд приходить до висновку, що Відповідач, допустивши несвоєчасну оплату вартості отриманих послуг порушив взяте на себе зобов`язання та під час судового розгляду не довів зворотного.

При цьому судом враховуються положення пункту 3 договору щодо строку оплати, а саме оплата повинна здійснюватися не пізніше 10 числа наступного місяця після місяця надання послуг, у зв`язку з чим вартість послуг повинна бути сплаченою:

- за серпень 2019 року у сумі 122 10149 грн до 10.09.2019 включно,

- за вересень 2019 року у сумі 101 167,24 грн до 10.10.2019,

- за жовтень 2019 року у сумі 60 029,93 грн до 10.11.2019.

Щодо відповідальності за невиконання зобов`язання

Вирішуючи правомірність нарахованої та заявленої до стягнення суми пені, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В частині 3 статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме «пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання».

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності; розмір та підстави нарахування неустойки повинні бути передбачені договором або законом.

Так, в пункті 4 договору сторони встановили обов`язок Відповідача сплатити Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

У даному випадку Позивачем пеня у сумі 7 278,28 грн розрахована у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від сум заборгованості за періодами здійснених оплат, проте при її нарахуванні були допущені помилки, у зв`язку з чим правильним розрахунком, з урахуванням вихідних даних для розрахунку, є наступний:

1) суми та періоди заборгованості:

- за зобов`язаннями серпня 2019 року

122 10149 грн у період з 11.09.2019 по 18.09.2019,

72 101,49 грн у період з 19.09.2019 по 19.09.2019,

35 494,62 грн у період з 20.09.2019 по 25.09.2019,

- за зобов`язаннями вересня 2019 року

101 167,24 грн у період з 11.10.2019 по 04.12.2019,

- за зобов`язаннями жовтня 2019 року

161 197,17 грн у період з 11.11.2019 по 04.12.2019;

2) розрахунок пені за формулою: пеня = (заборгованість) х (кількість прострочених днів) х (ставка НБУ) х 2 : 365:

- за зобов`язаннями серпня 2019 року

122 101,49 грн х 8 днів х 16,5 % х 2 : 365 = 883,15 грн,

72 101,49 грн х 1 день х 16,5 % х 2 : 365 = 65,19 грн,

35 494,62 грн х 6 днів х 16,5 % : 365 = 192,55 грн,

- за зобов`язаннями вересня 2019 року

101 167,24 грн х 14 днів (з 11.10.2019 по 24.10.2019) х 16,5 % : 365 = 1 280,53 грн,

101 167,24 грн х 41 день (з 25.10.2019 по 04.12.2019) х 15,5 % : 365 = 3 522,84 грн;

- за зобов`язаннями жовтня 2019 року

60 029,93 грн х 24 дні х 15,5 % : 365 = 1 223,62 грн.

Таким чином загальна сума пені складає 7 167,88 грн, як сума чисел 883,15 грн, 65,19 грн, 192,55 грн, 1 280,53 грн, 3 522,84 грн, 1 223,62 грн.

Щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Річні від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Зокрема, Позивач нарахував до сплати Відповідачу 689,51 грн річних від сум заборгованості за періодами здійснених оплат, проте при її нарахуванні були допущені помилки, у зв`язку з чим правильним розрахунком, з урахуванням вихідних даних для розрахунку, є наступний:

3) суми та періоди заборгованості:

- за зобов`язаннями серпня 2019 року

122 10149 грн у період з 11.09.2019 по 18.09.2019,

72 101,49 грн у період з 19.09.2019 по 19.09.2019,

35 494,62 грн у період з 20.09.2019 по 25.09.2019,

- за зобов`язаннями вересня 2019 року

101 167,24 грн у період з 11.10.2019 по 04.12.2019,

- за зобов`язаннями жовтня 2019 року

161 197,17 грн у період з 11.11.2019 по 04.12.2019;

4) розрахунок річних за формулою: річні = (заборгованість) х 3% х (кількість прострочених днів) : 365,

- за зобов`язаннями серпня 2019 року

122 101,49 грн х 8 днів х 3 % : 365 = 80,29 грн,

72 101,49 грн х 1 день х 3 % : 365 = 5,93 грн,

35 494,62 грн х 6 днів х 3 % : 365 = 17,50 грн,

- за зобов`язаннями вересня 2019 року

101 167,24 грн х 55 днів (з 11.10.2019 по 04.12.2019) х 3 % : 365 = 457,33 грн;

- за зобов`язаннями жовтня 2019 року

60 029,93 грн х 24 дні х 3 % : 365 = 118,42 грн.

Таким чином загальна сума річних складає 679,47 грн, як сума чисел 80,29 грн, 5,93 грн, 17,50 грн, 457,33 грн та 118,42 грн.

Щодо нарахованих збитків

За текстом позовної заяви Позивачем обраховані завдані йому збитки у сумі 7 247,18 грн, які складають розмір штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску, за кожний з місяців надання послуг, а саме за серпень 3 123,53 грн, за вересень 2 588 грн, за жовтень 1 535,65 грн.

Вирішуючи спір в цій частині суд зазначає, що відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено (частина 1). Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2).

За змістом статті 225 того ж Кодексу до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються серед іншого: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Водночас, статтею 226 названого Кодексу визначні умови і порядок відшкодування збитків. Так, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Отже, одним із видів збитків у розумінні вказаних правових положень є додаткові витрати, зроблені управленою стороною, на сплату штрафних санкцій іншим суб`єктам.

З огляду на положення частини 1 статті 74 ГПК України Позивач зобов`язаний довести наявність таких витрат у контексті фактичної їх сплати, проте відповідних доказів ним не надано.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено наявність збитків, які він пов`язує із нарахуванням штрафних санкцій через несвоєчасну сплату вартості наданих послуг.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати Відповідачем 161 197,17 грн основної заборгованості, 7 167,87 грн пені, 679,47 грн річних у добровільному порядку, доведеністю Позивачем власних вимог, не спростування їх Відповідачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у цих сумах. Водночас, позовні вимоги щодо стягнення 110,41 грн пені, 10.04 грн річних та 7 247,18 грн збитків є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 1146 від 14.11.2019 у сумі 1 921 грн, які у відповідності до статті 129 ГПК України підлягають стягненню з Відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 1 840,77 грн, що складає 95,82 % співвідношення заявленої до стягнення суми та задоволеної судом.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» (03115, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 121-В; ідентифікаційний код 00821519) на користь Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» (73032, м. Херсон, вул. Некрасова, буд. 234; ідентифікаційний код 08564699) 161 197,17 грн основної заборгованості, 7 167,87 грн пені, 679,47 грн річних та 1 840,77 грн компенсації по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін