ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020м. ДніпроСправа № 904/5519/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е., розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ", м. Дніпро

до Державної установи "Криворізька виправна колонія" (№80), м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію

Представники: справу розглянуто без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державної установи "Криворізька виправна колонія" (№80) (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 43 745,67грн., 3 % річних у розмірі 1 028,32грн., інфляційних втрат у розмірі 1 054,25грн., пені у розмірі 7 723,21грн.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення доводів позову.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії за державні кошти №28152/К-4 від 23.11.2018 в частині повного та своєчасного розрахунку за послуги отримані за грудень 2018 та по оплаті виставленого рахунку №121/131/12/1 від 26.12.2018 на загальну суму 294 850,54 грн.

Відповідачем сплачено виставлений рахунок №121/131/12/1 від 26.12.2018 частково.

21.12.2019 до суду від відповідача надійшов відзив.

Короткий зміст відзиву та узагальнення його доводів.

Відповідач підтверджує заборгованість перед позивачем за спожиту електроенергію в грудні 2018 в розмірі 43 745,67грн. за договором №28152/К- від 23.11.2018.

Одночасно, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, оскільки відповідач є бюджетною установою, може здійснювати розрахунки за отримані товари та послуги лише в межах бюджетних асигнувань за відповідними напрямками та відповідно до процедури, передбаченої бюджетним законодавством. Також відповідач просить суд врахувати, що фінансування Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" на оплату штрафних санкцій взагалі не здійснюється. Тому стягнення пені може стати непосильним тягарем для установи відповідача.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 22.01.2020, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу, який міститься у справі, окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним товариством «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (далі позивач, постачальник) та Державною установою "Криворізька виправна колонія (№80)" (далі відповідач, споживач) 23.11.2018 укладено договір №28152/К-4 про постачання електричної енергії за державні кошти (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується у 2018 році поставити споживачу електричну енергію у точку (точки) продажу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 450 кВт, величини якої по об`єктах споживача визначені додатком «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплатити постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.

Ціна цього договору становить 473 819,40грн., в тому числі ПДВ 78 969,90 грн. з урахуванням вартості активної, реактивної електричної енергії та інших видів нарахувань. (пункт 3.1. Договору).

Пунктом 4.1. договором визначено, що розрахунки за придбану електричну енергію проводяться споживачем на підставі рахунку на оплату спожитої у розрахунковому періоді електричної енергії. Порядок проведення розрахунків наведеній у додатку до договору «Порядок розрахунків».

Відповідно до пункту 7.2.2. договору визначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 6.1.1., 6.1.6. цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком «Порядок розрахунків», споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання, та 3% річних від суми боргу. Сума боргу сплачується споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, що підтверджується актом про використання електричної енергії за грудень 2018, який підписано представниками обох сторін.

Позивач надав відповідачу рахунок №121/131/12/1 від 26.12.2018 на оплату за поставлену активну електроенергію на суму 294 550,54грн.

Проте, відповідач виставлений рахунок за спожиту активну електроенергію оплатив частково: суму у розмірі 1 419,30грн. (платіжне доручення №52 від 28.12.2018), у розмірі 598,10грн. (платіжне доручення №703 від 28.12.2018), у розмірі 249 087,47грн. (платіжне доручення №896 від 28.12.2018).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту активну електроенергію становить 43 745,00грн.

Відповідач не заперечує щодо стягнення заборгованості за договором №28152/К-4 від 23.11.2018 у розмірі 43 745,00грн.

Таким чином, несплачені відповідачем грошові кошти за спожиту активну електроенергію у сумі 43 745,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання, а ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Пунктом 7.2.2. договору визначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 6.1.1., 6.1.6. цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком «Порядок розрахунків», споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання, та 3% річних від суми боргу. Сума боргу сплачується споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення.

На підставі п. 7.2.2 договору позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 7 723,21 грн. за загальний період з 30.01.2019 по 30.07.2019.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем, та встановлено, що він є правильним. На підставі вищевикладеного позовні вимоги позивача щодо стягнення 7 723,21 грн. пені є обґрунтованими.

Відповідач просив зменшити розмір пені з посиланням на те, що він є державною неприбутковою організацією.

Розглянувши заявлене у відзиві клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд дійшов до висновку про зменшення розміру неустойки на 50%, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принципи верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп/2004 зазначено, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традицій, звичаїв, тощо, які легітимізовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

За правилами пункту 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частин 2-4 статті 13 Цивільного кодексу України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (частина 3 статті 15 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 зазначено, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

За приписами частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України, встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Таким чином вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Приймаючи рішення про зменшення розміру неустойки, суд взяв до уваги те, що відповідач здійснив часткову оплату за спожиту активну електроенергію за договором №28152/К-4 від 23.11.2018 в сумі 250 506,77грн.

Таким чином, судом встановлено відсутність в діях відповідача умисних дій (заздалегідь передбачуваних).

Враховуючи викладене, Господарський суд прийшов до висновку про зменшення розміру пені на 50 % до 3861,60 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано відповідачу 3% річних за загальний період з 30.01.2019 по 11.11.2019 у сумі 1 028,32 грн. та інфляційні втрати за загальний період з 01.02.2019 по 31.10.2019 у сумі 1 054,25 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування 3% річних, інфляційних втрат, суд визнає їх обґрунтованими, а отже такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241, 247-252, 254-259, п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" до Державної установи "Криворізька виправна колонія" (№80) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 43 745,67грн., 3 % річних у розмірі 1 028,32грн., інфляційних втрат у розмірі 1 054,25грн., пені у розмірі 7 723,21грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" (50041, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Шиферна, 3, ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (49107, м. Дніпро, Шосе Запорізьке, буд. 22, ) заборгованість у сумі 43 745,67 грн. (сорок три тисячі сімсот сорок п`ять грн. 67 коп.), пеню у сумі 3861,60 грн. (три тисячі вісімсот шістдесят одна грн. 60 коп.), 3 % річних у сумі 1 028,32 грн. (одна тисяча двадцять вісім грн. 32 коп.), інфляційні втрати в сумі 1 054,25 грн. (одна тисяча п`ятдесят чотири грн. 25 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Акціонерне товариство «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (49107, м. Дніпро, Шосе Запорізьке, буд. 22, ).

Боржник: Державна установа "Криворізька виправна колонія (№80)" (50041, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Шиферна, 3, ).

Повний текст рішення підписано 23.01.2020.

Суддя Н.Е. Петренко