номер провадження справи 24/200/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2020 Справа № 908/3032/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, при секретареві судового засідання Вака В.С.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/3032/19

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (вул. Кирилівська, буд. 40, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код 20602681)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (вул. Перемоги, буд. 97А, м. Запоріжжя, 69005, ідентифікаційний код 13490997)

про стягнення 26170,38 грн.

За участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" звернулось до Господарського суду Запорізької області із позовною заявою від 25.10.2019 вих. № 4557/17 (вх. № 3253/08-07/19 від 29.10.2019) до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" про стягнення страхового відшкодування в сумі 25148,59 грн. та пені в сумі 1021,79 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2019 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою суду від 04.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3032/19 за правилами спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 24/200/19. Судове засідання призначено на 25.11.2019.

Ухвалою суду від 25.11.2019 відкладено судове засідання на 16.12.2019.

Ухвалою суду від 16.12.2019 відкладено судове засідання на 09.01.2020.

З огляду на те, що представники сторін у судове засідання не з`явилися, судове засідання 09.01.2020 проводилося без фіксування технічними засобами, на підставі ч. 3 ст. 222 ГПК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 17.04.2018 між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних АЗ 177/000/180000924. 12.04.2019, в м. Київ, вул. Курбаса сталася дорожньо-транспортна пригода зіткнення двох транспортних засобів: Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП транспортний засіб перебував під керуванням Шахмохаммаді Мехрдада та КАМАЗ 6520, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП транспортний засіб перебував під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП власнику автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була завдана матеріальна шкода розмір якої, згідно рахунку № 3967 від 26.04.2019 складає 33 659.64 грн. Оскільки автомобіль Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований в ПрАТ «УПСК» на випадок його пошкодження внаслідок ДТП, на підставі договору страхування від 17.04.2018, ПрАТ «УПСК» виплатило власнику транспортного засобу страхове відшкодування з вирахуванням безумовної франшизи, а саме 32 709,64грн. Після виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 до ПрАТ «УПСК» перейшло право зворотної вимоги, яке ОСОБА_1 має до особи відповідальної за завдані збитки. Особою, відповідальною за завдані збитки, є відповідач. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 06.06.2019 по справі № 759/7808/19, ДТП сталася внаслідок порушення ПДР України ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «АСКА» на підставі полісу серії АМ/5082040. 05.06.2019 позивач звернулося до відповідача з претензійним листом, однак а ні відповіді, а ні коштів від відповідача на адресу та рахунок позивача не надійшло. До ПрАТ «УПСК» перейшли всі права та обов`язки передбачені Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ» для потерпілого, в тому числі право на отримання пені, передбачено ст. 36.5 цього закону. Відповідно рахунку № 3967 від 26.04.2019 вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу складає 25148,59 грн. Пеня за період 11.09.2019 по 25.10.2019 становить 1021,79 грн. Просить суд позов задовольнити. Також ПрАТ «УПСК» просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Відповідач в судове засідання не прибув, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву не надав, про поважність причин неявки уповноваженого представника суд не попереджав. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки неявка в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останніх, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

У судовому засіданні 09.01.2020 справу розглянуто, ухвалено рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

17.06.2018 між приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" (страховик) і ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних АЗ 177/000/180000924, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом (далі - ТЗ), вказаним в п. 7 цього договору, який пройшов реєстрацію в ДАІ або в інших компетентних органах, має індивідуальний (заводський) номер кузова (двигуна, шасі) і належить йому на правах власності повного господарського відання, оперативного управління або на інших законних підставах, а також додатковим обладнанням до нього, згідно з обраною Програмою страхування. Обрану програму страхування зазначено в п. 5.1 цього Договору ("класичне+"), умови за програмами страхування визначено в п. 24 цього Договору.

Згідно з п. 7 договору, ОСОБА_1 застраховано у позивача автомобіль Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

12.04.2019, в м. Київ, вул. Курбаса сталася дорожньо-транспортна пригода зіткнення двох транспортних засобів: Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП транспортний засіб перебував під керуванням Шахмохаммаді Мехрдада та КАМАЗ 6520, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП транспортний засіб перебував під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП застрахований транспортний засіб за договором від 17.04.2018 автомобіль Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 06.06.2019 року по справі № 759/7808/19 встановлено, що ДТП трапилась через порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 , у зв`язку з чим зазначену фізичну особу притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно Рахунку на плату № 3967 від 26.04.2019 загальна вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 33 659,64 грн.

Оскільки автомобіль Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на випадок його пошкодження внаслідок ДТП, на підставі договору страхування наземних транспортних засобів (автокаско) № АЗ-177/000/180000924 від 17.04.2018, ПрАТ «УІІСК» виплатило власнику транспортного засобу страхове відшкодування з вирахуванням безумовної франшизи, а саме 32 709,64 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення від 06.05.2019 № 13.

У зв`язку з тим, що цивільно-правову відповідальність винної особи ( ОСОБА_2 ) на момент скоєння ДТП було застраховано у ПрАТ "УАСК "АСКА" згідно з полісом АМ/5082040, позивач посилаючись на ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" у порядку досудового врегулювання спору звернувся до відповідача з претензією (заявою) за вих. від 05.068.19 № 2018/17 про виплату страхового відшкодування у сумі 32 709,64 грн.

Відповідач вказану претензією (заяву) отримав 10.06.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна у матеріалах справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не перерахував позивачу суму виплаченого позивачем потерпілому страхового відшкодування, ПрАТ "УПСК" звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 25148,59 грн (страхове відшкодування з врахуванням фізичного зносу).

Вирішуючи спір у цій справі по суті суд виходив з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

При цьому, страховим ризиком, за вимогами ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Разом з тим, за змістом ст. 980 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Згідно ст. 9 Закону України "Про страхування", страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Як вже зазначалось, 12.04.2019, в м. Київ, вул. Курбаса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобілем КАМАЗ 6520, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який є винуватцем ДТП.

Вбачається, що потерпілий звернувся до позивача, який застрахував його автомобіль Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 за договором від 17.04.2018 із заявою-повідомленням про ДТП, яке сталося 12.04.2019 у м. Києві та із заявою на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до страхового акту № КАСКО/177/000/19/0075, з урахуванням умов договору страхування від 17.04.2018, акту огляду транспортного засобу від 12.04.2019, рахунку від 26.04.2019 № 3967 на суму 33659,64 грн., розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 32 709,64 грн. (з вирахуванням безумовної франшизи 950,00 грн), що підтверджується платіжним дорученням № 13 від 06.05.2019 (належним чином засвідчена копія міститься у матеріалах справи).

Як унормовано ч. 1 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ст. 9 Закону України "Про страхування").

За змістом ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно з ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 06.06.2019 року по справі № 759/7808/19 підтверджується вина ОСОБА_2 , який керував автомобілем КАМАЗ 6520, д.н. НОМЕР_2 в дорожньо-транспортній пригоді, що сталась у м. Києві за участю автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було застраховано позивачем у цій справі за наведеним вище договором страхування.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля КАМАЗ 6520, д.н. НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у відповідача відповідно до полісу серії АМ/5082040.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до винної у ДТП особи та, оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу КАМАЗ 6520, д.н. НОМЕР_2 , яким керувала особа ( ОСОБА_2 ), що спричинила зазначене ДТП, застрахована у відповідача згідно з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ/5082040, то останній має відшкодовувати шкоду завдану внаслідок ДТП.

Відповідач позовні вимоги не спростував, жодних заперечень проти позову не надав, виплату страхового відшкодуванню не здійснив.

Відповідно до ст. ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладені обставини, суд констатує правомірність заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 25 148,59 грн.

За прострочення виплати страхового відшкодування позивачем нараховано пеня у розмірі 1021,79 грн. за загальний період з 11.09.2019 по 25.10.2019.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як передбачено п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У вищевказаній нормі чітко йдеться про обов`язок страховика сплатити саме на користь страхувальника (потерпілої особи) або ж вигодонабувача пеню в разі прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика.

Згідно зі ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачу правомірно нараховано пеня в сумі 1021,79 грн., оскільки це не суперечить діючому законодавству. Вимоги в цій частині є доведеними та задовольняються судом.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 1921,00 грн. покладається на відповідача.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 4000,00 грн. витрат на правову допомогу.

На підтвердження таких витрат до позовної заяви ПрАТ "УПСК" додані належним чином засвідчені копії наступних документів:

- договір про надання правової допомоги від 01.05.2019 № 1/05, укладених між ПрАТ "УПСК" та адвокатським бюро "Юхименко та Партнери" ;

- акт про надання правової допомоги № 18 до договору про надання правової допомоги від 01.05.2019 № 1/05 від 01.10.2019 на суму 4000,00 грн.;

- ордер серії КС № 615209 виданий 30.07.2019 Юхименко С.Ю., свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю серії РН №1396 видане 25.05.2018.

Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1).

Приписами ч. 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що витрати на оплату послуг адвоката в сумі 4000,00 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, відповідачем не надано заперечень (клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, щодо вказаної суми), а також враховуючи наявність підстав для задоволення позову, суд дійшов висновку про покладення на відповідача 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 236, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (69095, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А, ) на користь приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, ) - 25 148 (двадцять п`ять тисяч сто сорок вісім) грн. 59 коп. страхового відшкодування, 1 021 (одна тисяча двадцять одна) грн. 79 коп. пені, 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору та 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23.01.2020.

Суддя Т.А. Азізбекян