РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2020Справа № 910/13819/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Дочірнього підприємства «Пулинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради, смт. Пулини, Житомирська обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Норс Трейд», м. Київ

про стягнення 1 515 711,82 грн,

Представники:

від позивача: Пирогов М.І.;

від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство «Пулинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради (далі - ДП «Пулинський лісгосп АПК»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Норс Трейд» (далі - ТзОВ/«Норс Трейд» або відповідач) про стягнення 1 515 711,82 грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань в частині оплати за поставлений товар відповідно до договору поставки №25 від 29.01.2019.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 09.10.2019 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 11.11.2019.

11.11.2019 та 25.11.2019 підготовче судове засідання було відкладено на 25.11.2019 та на 12.12.2019 відповідно у зв`язку з неявкою відповідача.

У підготовчому судовому засіданні 12.12.2019 представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій зокрема, просить суд стягнути з відповідача 1 515 711,82 грн заборгованості за договором поставки, а також 43 855,21 грн - 3% річних.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 12.12.2019 відмовив у прийнятті заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, підготовче засідання відклав на 23.12.2019.

23.12.2019 у підготовче засідання з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

23.12.2019 Господарський суд міста Києва закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.01.2020.

20.01.2020 у судове засідання з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, при цьому неодноразово був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.01.2019 між Дочірнім підприємством «Пулинський лісгосп АПК» (далі - постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Норс Трейд» (далі - покупець/відповідач) укладено договір поставки №25, відповідно до якого постачальник зобов`язався відпустити покупцю товар (лісоматеріали круглі), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар у порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 2.1. договору сума цього договору складається із загальної вартості товару, що буде відпущено покупцю згідно усіх відповідних супровідних документів.

Згідно з п. 2.3., 2.4. договору платіж здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця на умовах 100% передоплати. Оплата за договором вважається здійсненою з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в цьому договорі.

У відповідності до п. 3.4. договору товар вважається фактично переданий покупцю з моменту підписання уповноваженими представниками сторін відповідних супровідних документів.

У період з 08.02.2019 по 20.05.2019 позивачем на виконання умов договору було поставлено товар на загальну суму 2 577 249,42 грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідач в свою чергу, за поставлений товар розрахувався частково в сумі 1 061 537,60 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (копії в матеріалах справи).

Отже, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за поставлений товар в розмірі 1 515 711,82 грн, що також підтверджується підписаним сторонами актом звірки розрахунків за період з 01.05.2019 по 11.06.2019.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями №366 від 05.06.2019 та №545 від 06.09.2019 про сплату заборгованості за поставлений товар, проте відповідач заборгованість не погасив, відповіді на вказані претензії не надав.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 509 ЦК України)

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 25 від 29.01.2019, відповідно до якого позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 2 577 249,42 грн, проте в порушення умов вказаного договору, відповідач за поставлений товар розрахувався частково в сумі 1 061 537,60 грн, у зв`язку з чим у ТзОВ «Норс Трейд» виникла заборгованість в сумі 1 515 711,82 грн, що підтверджується підписаним сторонами актом звірки розрахунків, на підтвердження зворотного відповідачем не надано суду інших доказів.

Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, згідно з п. 2.3., 2.4. договору платіж здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця на умовах 100% передоплати. Оплата за договором вважається здійснено з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника зазначений в цьому договорі.

Судом встановлено, що в порушення умов вказаного договору відповідач оплату за поставлений товар в повному обсязі не здійснив.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати поставленого товару у повному обсязі та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що ТзОВ «Норс Трейд» порушено умови договору поставки та положення ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості у розмірі 1 515 711,82 грн.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Дочірнього підприємства «Пулинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норс Трейд» (02225, місто Київ, вулиця Оноре де Бальзака, будинок 16; ідентифікаційний код 40654437) на користь Дочірнього підприємства «Пулинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради (12000, Житомирська область, Пулинський район, смт. Пулини, вулиця Грушевського, будинок 24; ідентифікаційний код 20420193) заборгованість у розмірі 1 515 711 (один мільйон п`ятсот п`ятнадцять тисяч сімсот одинадцять) грн 82 коп. та 22 735 (двадцять дві тисячі сімсот тридцять п`ять) грн 68 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 27.01.2020.

Суддя В.В. Бондарчук