ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року

м. Черкаси справа № 925/1236/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників сторін: позивача - Єгоров Є.С. адвоката за довіреністю, відповідача - не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Ватутінського комунального підприємства теплових мереж про стягнення 76143,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 76143,30 грн. боргу за несвоєчасне виконання умов договору постачання природного газу від 21.12.2015 за №2187/16-ТЕ-36 з яких: 71283,06 грн. пені та 4860,24 грн. 3 % річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором ростачання природного газу, а саме відповідач допустив прострочення оплати вартості отриманого за договором природного газу.

Відповідач у відзиві на позов заперечував проти позову вважаючи заявлені вимоги безпідставними. Відповідач посилався на те, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII від 03.11.2016, згідно якого врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення. Законом передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом (стаття 7).

Відповідач повідомив, що кредиторська заборгованість по договору № 2187/16-ТЕ-36 від 21.12.2015 за природний газ, використаний станом на 01.07.2016, була погашена ним повністю ще у серпні 2016 року, і тому кредиторська заборгованість відповідача не підлягала реструктуризації за її відсутності станом на 31.12.2016, а підприємство - включенню до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. При ухваленні рішення відповідач просив суд врахувати правову позицію Верховного Суду України від 07.02.2018 по справі № 927/1152/16 щодо стягнення нарахованих сум пені та 3% річних.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.11.2019 судове засідання відкладено на 21.01.2020.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Про дату, час і місце розгляду справи сторони були повідомлені судом належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового направлення ПАТ «Укрпошта» форми №119.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача господарських санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання по договору купівлі-продажу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач - Ватутінське комунальне підприємство теплових мереж як теплопостачальне підприємство, що має ліцензії на виробництво та постачання теплової енергії, які є безстроковими відповідно до ч. 6 ст. 21 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-УШ.

21.12.2015 між сторонами був укладений договір постачання природного газу № 2187/16-ТЕ-36 (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник (позивач) зобов`язався передати у власність Споживачу (відповідачу) у 2016 році природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору.

На виконання п.2.1 Договору позивач поставив протягом 2016 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 5282114,26 грн.

Факт належного виконання позивачем умов договору підтверджується Актами приймання - передачі природного газу.

За умовами Договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач, посилаючись на те, що відповідач здійснював несвоєчасно оплату за переданий газ та не виконав зобов`язання у строк, визначений Договором (п.6.1), нарахував відповідачу 71283,06 грн. пені та 4860,24 грн. 3% річних, а всього 76143,30 грн.

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" № 1730-VIII від 03.11.2016 року (далі - Закон).

Законом визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст.1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно ст.2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Ч.1 ст.3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організацій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено

Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користуванню зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Так, відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Водночас ч.3 ст.7 Закону, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору поставки природного газу № 2187/16-ТЕ-36 від 21.12.2015 та Додаткових угод до нього.

Факт відсутності кредиторської заборгованості за природний газ, використаний станом на 01.07.2016 та оплачений відповідачем у серпні 2016 року, позивач не оспорює.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що ч.3 ст.7 Закону є нормою прямої дії, при цьому застосування приписів ч.3 ст.7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання цієї норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.01.2019 у справі № 905/299/18.

Суд враховує, що відповідач - є теплопостачальне підприємство, яке має ліцензії на виробництво та постачання теплової енергії. На підставі вказаного Договору підприємство придбало природний газ виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Заборгованість за придбаний у позивача природний газ була погашена відповідачем до набрання чинності Закону.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, а позов задоволенню не підлягає.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у позові повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 27.01.2020.

СУДДЯ К.І. Довгань