У Х В А Л А

27 січня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/1008/19

Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., при секретарі Скороход А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехносервіс»,

вул. Шевченка, 162а/3, м. Чернігів, 14020,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мото Ангел ЛТД»,

вул. Кільцева, б.17, м. Чернігів, 14007,

про стягнення 200 000,00 грн

За участю представників сторін:

позивача: Максак Т.Л.;

відповідача: не з`явився.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотехносервіс» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мото Ангел ЛТД» про стягнення 200 000,00 грн, як безпідставно отримані відповідачем кошти.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотехносервіс» на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Мото Ангел ЛТД» було перераховано поворотну фінансову допомогу 200 000,00 грн платіжним дорученням від 04.12.2017 №394. Крім того, вказує позивач, 04.12.2017 бухгалтерською службою помилково повторно перераховано кошти в розмірі 200 000,00 грн на розрахунковий рахунок відповідача згідно платіжного доручення №395 від 04.12.2017 та виписки по банківському рахунку. Як вказує позивач, відповідно до банківської виписки по рахунку та платіжного доручення №395 від 04.12.2017, грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн відповідачем було повернуто позивачу. Водночас, грошові кошти в сумі 200 000,00 грн, як такі, що були помилково перераховані відповідачу, на неодноразову письмову вимогу позивача, повернуто не було. Посилаючись на приписи, зокрема, ст. 1212 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача 200 000,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2019 справа № 927/1008/19 передана на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 08.01.2020.

08.01.2020 від відповідача надійшов відзив на позов в якому відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Відповідач вважає заявлені вимоги безпідставними, оскільки грошові кошти перераховані позивачем відповідачу як поворотна фінансова допомога, вимога, а саме лист позивача № 26 від 20.11.2019 отриманий відповідачем 05.12.2019, 200000,00грн грошових коштів перераховано позивачу платіжним дорученням №273 від 24.12.2019.

Відзив разом з додатковими документами долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 08.01.2020 розгляд справи відкладено на 27.01.2020.

До господарського суду 23.01.2020 від позивача надійшла заява про відмову від позову, за змістом якої позивач просить прийняти його відмову від позову, закрити провадження у справі, а також у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості стягнути на його користь з відповідача судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та витрати на правничу допомогу.

В судове засідання 27.01.2020 відповідач не з`явився, причини неявки не повідомив. Ухвала-повідомлення про відкладення розгляду справи по суті на 27.01.2020 від 08.01.2020, направлена на адресу відповідача повернута на адресу суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Сам лише факт неотримання стороною справи кореспонденції, яку суд з дотриманням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися неналежним повідомленням сторони про час та місце розгляду справи, оскільки такі обставини зумовлені не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.04.2018 у справі №916/3188/16, від 23.11.2018 у справі №10/17-3639-2011, від 22.08.2019 у справі №922/85/18.

Враховуючи, що подавши відзив на позовну заяву відповідач фактично підтвердив свою обізнаність про наявність справи у провадженні господарського суду, відповідач лише в силу власної волі не виявив бажання скористатись правом участі в засіданні суду щодо розгляду справи по суті.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що заявлена позивачем відмова від позову не суперечить чинному законодавству, суд вважає за необхідне прийняти відмову від позову та закрити провадження у справі.

Суд роз`яснює, що за приписами ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Приписами ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У зв`язку з тим, що подання заяви про відмову позивача від позову обумовлено задоволенням позовних вимог відповідачем 24.12.2019, тобто після надходження позовної заяви до суду (09.12.2019) та відкриття провадження у справі (16.12.2019), 3000,00грн судового збору та 4000,00грн витрат на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 42, 46, 130, 231, 233, 234, 235, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Прийняти відмову від позову.

2. Провадження у справі закрити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мото Ангел ЛТД» (вул. Кільцева, б.17, м. Чернігів, 14007, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехносервіс» (вул. Шевченка, 162а/3, м. Чернігів, 14020, ) 3000,00грн судового збору та 4000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвала є виконавчим документом і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Дата набрання ухвалою суду законної сили 27 січня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 28 січня 2020 року.

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/