ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2020 р. Справа№ 911/73/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Грека Б.М.

Остапенка О.М.

Секретар судового засідання: Камінська Т.О.

За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 15.01.2020.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.09.2019

у справі №911/73/17 (суддя Мальована Л.Я.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Житло"

про порушення справи про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.09.2019 у справі №911/73/17 заяву арбітражного керуючого Кіцули Сергія Богдановича про стягнення суми оплати послуг розпорядника майна Боржника задоволено повністю, затверджено звіт про здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедури розпорядження майном, пов`язаної з провадженням у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант -Житло" №911/73/17 за період з 08.02.2017 по 19.07.2019 у розмірі 4 845, 29 грн. без ПДВ, присуджено до стягнення з ініціюючого кредитора Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на користь арбітражного керуючого Кіцули Сергія Богдановича розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого, що складає 213 343, 29грн., без ПДВ, а також розмір витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням повноважень розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Житло", що складається з 4 845,29 грн. без ПДВ.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 04.09.2019 у справі №911/73/17, відстрочити сплату судового збору, скасувати ухвалу від 04.09.2019 у справі №911/73/17, ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні заяви арбітражного керуючого Кіцули Сергія Богдановича про стягнення суми оплати послуг розпорядника майна Боржника, вирішити питання судових витрат.

Мотивуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначив, що місцевий господарський суд ухилився від дослідження обставин справи в частині вчинення дій, які виконувались розпорядником майна протягом періоду нарахування та виконання останнім обов`язків звітування перед комітетом кредиторів, що в свою чергу свідчить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк", у справі №911/73/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Грека Б.М. та Остапенка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.09.2019 у справі №911/73/17 залишено без руху.

28.11.2019 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «ВТБ Банк» надійшла заява, в якій зазначено, що на виконання вимог Північного апеляційного господарського суду усунуто недоліки в апеляційній скарзі та надано докази сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Крім того, разом з апеляційною скаргою апелянтом було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 04.09.2019 по справі №911/73/17.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2019 клопотання Акціонерного товариства "ВТБ Банк" про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 04.09.2019 у справі №911/73/17 задоволено. Поновлено Акціонерному товариству "ВТБ Банк" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 04.09.2019 у справі №911/73/17. Відкрито апеляційне провадження у справі №911/73/17 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.09.2019. Призначено справу до розгляду на 15.01.2020 о 14 год. 15 хв.

19.12.2019 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Кіцули Сергія Богдановича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому арбітражний керуючий, заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити АТ «ВТБ Банк» в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.09.2019 у справі №911/73/17, ухвалу Господарського суду Київської області від 04.09.2019 у справі №911/73/17 залишити без змін.

Представник Акціонерного товариства «ВТБ Банк» в судовому засіданні 15.01.2020, надав пояснення по суті справи, підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 04.09.2019 №911/73/17 про банкрутство ТОВ «Гарант - Житло», ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні заяви арбітражного керуючого Кіцули Сергія Богдановича про стягнення суми оплати послуг розпорядника Боржника.

Крім того, в судовому засіданні 15.01.2020, арбітражний керуючий Кіцул С.Б. надав пояснення по суті справи, заперечував проти доводів апеляційної скарги з мотивів викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив відмовити АТ «ВТБ Банк» в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.09.2019 у справі №911/73/17, ухвалу Господарського суду Київської області від 04.09.2019 у справі №911/73/17 залишити без змін.

Колегією суддів на підставі частини сьомої статті 270 ГПК України надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке учасниками справи реалізовано.

Уповноважені представники інших учасників провадження у справі не з`явилися у судове засідання 15.01.2020. Про день і час розгляду справи всі учасники провадження у справі повідомлені належним чином, відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України(далі - ГПК України).

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасників провадження у справі, які не з`явилися у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі, Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та розглянувши справу по суті, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції, винесена з повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Відповідно до частини другої ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно із частиною 1 статті 98 Закону про банкрутство, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Порядок визначення та сплати грошової винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого врегульовано у ст. 115 Закону про банкрутство.

Частиною 1 статті 115 Закону про банкрутство визначено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Відповідно до частини 2 статті 115 Закону про банкрутство, грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до порушення провадження у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п`яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень. Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника. Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині.

Згідно із частиною 7 статті 115 Закону про банкрутство, розпорядник майна звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на першому засіданні комітету кредиторів, а також за результатами процедури розпорядження майном боржника. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Абзацом 2 частини 7 статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», визначено, що звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою що може бути оскаржена у встановленому порядку. Вказані звіти були подані арбітражним керуючим у визначений законом строк та затверджені ухвалою Господарського суду Київської області від 04.09.2019.

Таким чином, звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів, а звіт за підсумками судових процедур (розпорядження майном, санації, ліквідації) - затверджений господарським судом.

Питання схвалення або погодження вказаного звіту було винесене на розгляд засідання комітету кредиторів. Однак, кредитор утримався від погодження та затвердження вказаного звіту.

Доводів неналежного виконання повноважень розпорядника майна банком не надано.

Разом з тим, слід зазначити, що на засіданні комітету кредиторів було надано звіт розпорядника майна ТОВ «Гарант-Житло» №02-4/122 від 19.07.2019, який був взятий кредитором АТ «ВТБ Банк» до уваги, згідно Протоколу засідання комітету кредиторів від 19.07.2019.

Зі звіту розпорядника майна ТОВ «Гарант-Житло» вбачається, що арбітражним керуючим було надано всю інформацію в деталізованому хронологічному описі про виконану роботу в ході процедури розпорядження майном боржника з наданням суду першої інстанції завірених належним чином копій підтверджуючих документів, що стосуються, зокрема:

1) проведення роботи з кредиторською заборгованістю;

2) виявлення майнових активів боржника;

3) проведення інвентаризації;

4) проведення роботи з органами державної виконавчої служби;

5) проведення роботи з органами статистики;

6) проведення роботи з банківськими рахунками;

7) проведення іншої роботи в процедурі розпорядження майном, зокрема:

- щодо витребування інформації та документів у керівника ТОВ «Гарант-Житло»;

- проведення аналізу фінансово-господарського стану неплатоспроможного підприємства TOB «Гарант-Житло»;

- проміжного звітування про виконану роботу розпорядника ТОВ «Гарант-Житло» та проведення засідань комітету кредиторів;

- іншого листування.

Відповідно до частини 1 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Право вимоги грошової винагороди, згідно абз. 2 частини 2 статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника.

Згідно із абзацом 6 статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Таким чином, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.

В ході здійснення судової процедури розпорядження майном, арбітражним керуючим Кіцулом С.Б. за наслідками аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «Гарант-Житло» встановлено, що фінансовий стан підприємства незадовільний та має ознаки банкрутства, а ресурсів підприємства недостатньо для погашення його поточних зобов`язань.

У зв`язку з цим, не виявляється можливим здійснити оплату послуг арбітражного керуючого за рахунок коштів, одержаних від продажу майна або коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, джерела яких визначені ч. 5 ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Виходячи зі змісту правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної в постанові від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16 вбачається, що:

« 21. Частиною 1 статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

22. Відповідно до частини 2 статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних тат за кожний місяць виконання ним повноважень. Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника. Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансового платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.

23. Отже, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

24. Разом з цим, колегія суддів наголошує на тому, що законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

25. Тобто, не виявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника, чи інших його активів та грошових коштів, жодним чином не впливає на оплату його послуг.

26. Закон про банкрутство визначає декілька джерел для здійснення оплати послуг ліквідатора, в тому числі і за рахунок коштів кредиторів.

28. Окрім того, Олександрійська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області є єдиним кредитором у справі, а тому оплата грошової винагороди ліквідатора повинна здійснюватися за рахунок такого кредитора.».

Таким чином, оскільки, АТ «ВТБ Банк», згідно реєстру вимог кредиторів, є єдиним кредитором у справі, то як наслідок оплата грошової винагороди розпорядника майна повинна здійснюватись за рахунок такого кредитора.

Крім цього, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що оплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого Кіцула С.Б. у процедурі розпорядження майном ТОВ "Гарант-Житло" не здійснювалася.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені суми грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого Кіцула С.Б. за період виконання ним повноважень розпорядника майна Боржника є обґрунтованими і документально підтвердженими.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату основної грошової винагороди за підсумками процедури розпорядження майном пов`язаної з провадженням у справі про банкрутство ТОВ "Гарант-Житло" № 911/73/17 за період з 08.02.2017 по 19.07.2019 було доведено до відома кредитора.

Розмір основної грошової винагороди, нарахований за підсумками процедури розпорядження майном ТОВ "Гарант-Житло" за вказаний період склала 213 343, 29 грн., витрати арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням повноважень розпорядника майна ТОВ "Гарант-Житло" в свою чергу складають 4 845, 29 грн.

Враховуючи вищевикладене, оскільки встановлено обґрунтованість вимог арбітражного керуючого Кіцула С.Б. щодо виплати йому грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна ТОВ "Гарант-Житло" в сумі 213 343,29 грн., а також враховуючи, що ініціюючим кредитором АТ "ВТБ Банк" не було здійснено оплату послуг розпорядника майна Боржника, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви арбітражного керуючого.

Відповідно до частини 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «ВТБ Банк», зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції від 13.06.2019 у даній справі. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ВТБ Банк» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 04.09.2019 у справі № 911/73/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/73/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписаний 22.01.2020.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Грек

О.М. Остапенко