УХВАЛА

20 січня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/18186/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Кушнір І. В.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2018 (суддя Шкурдова Л. М.)

і постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 (головуючий суддя Мартюк А. І., судді Зубець Л. П., Пашкіна С. А.)

у справі № 910/18186/17

за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС

до 1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та 2) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Міхна Сергія Семеновича

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

27.12.2019 скаржник вдруге надіслав безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у справі № 910/18186/17.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 10.01.2020 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Кушнір І. В.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам статей 288 Господарського процесуального кодексу України, Суд встановив, що подана скарга їм не відповідає з огляду на таке.

Згідно зі статтею 288 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги, скаржник вдруге оскаржує постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019, повний текст якої складено у той же день, тобто останній день оскарження за приписами частини першої статті 288 Господарського процесуального кодексу України припадає на 08.10.2019, натомість касаційну скаргу подав до суду лише 27.12.2019.

До касаційної скарги скаржник додав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 і постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 в якому зазначив, що першу касаційну скаргу він надіслав 17.10.2019, тобто протягом двадцяти днів із дня отримання копії постанови, проте його касаційна скарга була залишена без руху у зв`язку з тим, що вона була подана без клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та несплатою судового збору, внаслідок чого 27.11.2019 була повернута скаржнику у зв`язку з неусуненням недоліків в частині сплати судового збору. Зазначає, що на час подання первісної касаційної скарги, скаржник не мав можливості сплатити судовий збір, так як Харківське управління Офісу великих платників податків є структурним підрозділом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби без самостійного бюджету, скаржник своєчасно звернувся до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо сплати судового збору, проте сплата коштів не відбулася своєчасно, а платіжне доручення Харківським управлінням було отримано лише 26.12.2019.

Розглянувши клопотання про поновлення процесуального строку на подання касаційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Колегія суддів зазначає, що факт неможливості сплати судового збору за подання касаційної скарги в межах строку на касаційне оскарження не може вважатися поважною причиною неусунення недоліків, що призвело до повернення первісної касаційної скарги, та пропуску строку на оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2018 і постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо сплати судово збору. Так, ухвала Касаційного господарського суду про відмову в задоволенні клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків про відстрочення сплати судового збору та залишення касаційної скарги без руху від 31.10.2019 у справі № 910/18186/17 отримано скаржником 04.11.2019. Ухвалу Касаційного господарського суду про повернення касаційної скарги від 27.11.2019 скаржник отримав 06.12.2019, проте повторно до Касаційного господарського суду звернувся лише 27.12.2019.

Щодо посилань скаржника на неможливість вчасно сплатити судовий збір, Суд зазначає, що цим доводам вже надавалася оцінка в ухвалі від 31.10.2019, якою, зокрема, відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Дії скаржника фактично призвели до відстрочення сплати ним судового збору, що положеннями статті 8 Закону України «Про судовий збір» для нього не передбачено.

Окрім цього, навіть з моменту отримання ухвали від 27.11.2019 (06.12.2019) до моменту подання повторної касаційної скарги (27.12.2019) пройшов 21 день, що більше як за строк на усунення недоліків касаційної скарги, так і строк на касаційне оскарження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, як органи державної влади, так і суб`єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним господарюючим суб`єктам перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Як вбачається з платіжного доручення, доданого до касаційної скарги, судовий збір сплачено 18.12.2019.

Доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження в цій частині (щодо отримання скаржником відповідного платіжного доручення лише 26.12.2019) зводяться до внутрішньої організації роботи самого скаржника, які не можуть бути розцінені судом як поважні причини чи непереборні обставини для поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказів на підтвердження наведених скаржником підстав неможливості звернутися з касаційною скаргою в межах розумного строку, та які б підтверджували наявність особливих та непереборних обставин, що перешкодили усунути недоліки касаційної скарги та подати невідкладно повторну касаційну скаргу до матеріалів вказаного клопотання не надано.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Недоліки вперше поданої касаційної скарги усувалися скаржником у строк, що перевищує строк касаційного оскарження, незважаючи на те що усунення таких недоліків потребує менше часу ніж на підготовку подачі касаційної скарги.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенцї про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України»).

Суд відхиляє посилання скаржника на ухвали Касаційного адміністративного суду, оскільки обставини поновлення строку на касаційне оскарження в них не є тотожними з цією справою.

Так в ухвалі від 12.08.2019 у справі № 2340/4564/18 зазначено про активні дії скаржника щодо звернення в найкоротші строки після повернення касаційної скарги, в ухвалі від 22.03.2018 у справі № 822/873/16 - про реалізацію скаржником права на повторне звернення до касаційного суду без зайвих зволікань, а в ухвалі від 12.07.2019 у справі № 1540/3759/18 - про те, що після повернення касаційної скарги вона відразу повторно була подана до суду. Окрім цього, посилаючись на цю практику в частині ухвали від 22.03.2018 у справі № 822/873/16, скаржник наводить цитати тексту, який у вказаній ухвалі взагалі відсутній.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, однак відсутність представника на товаристві, за яким закріплено дану справу, не є автоматичною підставою для поновлення процесуального строку.

Частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, касаційна скарга Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2018 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у справі № 910/18186/17 підлягає залишенню без руху з наданням скаржникові строку на усунення недоліків поданої касаційної скарги, а саме: заявникові касаційної скарги необхідно навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження у строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Керуючись статтями 3, 119, 174, 234, 287-291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними наведені Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 і постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у справі № 910/18186/17.

2. Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у справі № 910/18186/17 залишити без руху.

3. Надати Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

І. В. Кушнір