ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2020 р. м. Київ Справа№ 910/4360/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання Пшеницькій Т.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" на рішення Господарського суду м. Києва від 13.03.2019 (повний текст рішення складено 03.04.2019)

у справі №910/4360/18 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс"

про стягнення 27 074,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" про стягнення 27 074,78 грн. штрафу.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем зобов`язань за Договором на постачання природного газу №П/П-1548/НЮ щодо обсягів поставленого природного газу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі №910/4360/18 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз - Альянс" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця в особі філії "Центр забезпечення виробництва" 27 074,78 грн. штрафу та 1 762,00 грн. судового збору.

Рішення мотивовано доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи.

Апелянт зазначає, що відповідач належним чином виконав свої зобов`язання за спірним договором, натомість позивач не виконав свого обов`язку по відбору заявленого обсягу, що призвело до збитків ТОВ "Нафтогаз-Альянс", що підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі №910/16577/18.

Апелянт вказує, що підстава для відключення газопостачання, вказана представниками Операторів газорозподільних систем у даних актах припинення/обмеження газопостачання, є незаконною; "перевищення підтвердженого обсягу" як підстава для відключення газопостачання в чинних нормативно-правових актах вже не існує.

На переконання скаржника, несанкціоновані відключення ПАТ "Укрзалізниця" від газопостачання були спричинені не діями чи бездіяльністю ТОВ "Нафтогаз-Альянс", а порушенням Операторами газорозподільних систем Кодексу газорозподільних систем, на які ТОВ Нафтогаз-Альянс" не мав можливості впливати, оскільки ТОВ "Нафтогаз-Альянс", як постачальник природного газу, не має та не може мати договірних відносин з Оператором ГРМ.

Крім того, скаржник зазначає, що позивач порушив умови Договору, що спричинило понесення збитків ТОВ "Нафтогаз-Альянс", а саме, заявка на постачання природного газу на грудень 2017 в обсязі 1 755,800 тис. м3 була подана 22.11.2017 (а не 20.11.2017, як вказано у позовній заяві ПАТ "Укрзалізниця"), чим порушено п. 3.1. Договору щодо подання заявки у строк до 20 числа місяця, що передує місяцю поставки газу. Також, 28.11.2017 на грудень 2017 ПАТ "Укрзалізниця" було подано заявку, якою зменшено обсяги споживання для всіх об`єктів ПАТ "Укрзалізниця" до 0,00 м3, та було надано прохання провести відповідну реномінацію (коригування обсягів).

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, з підстав їх необґрунтованості, просить її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін. Вказує, що в матеріалах справи містяться докази своєчасного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором поставки (заявки позивача від 20.10.2017, від 20.11.2017 на постачання природного газу згідно з переліком структурних підрозділів), та докази, що свідчать про несвоєчасне заведення лімітів на постачання природного газу відповідачем (копії листів №ЦРЕКМ-6/4002 від 20.12.2017, №Т-2/3927 від 26.12.2017, копії актів про припинення (обмеження) та відновлення газопостачання тощо).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача 14.05.2019 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 у справі №910/4360/18 відкрито апеляційне провадження, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2019, у зв`язку з перебуванням суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І. у відпустці з 29.07.2019 по 30.08.2019 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Яковлєв М.Л., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2019 колегією суддів у визначеному складі відкрито апеляційне провадження, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

31.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" (Постачальник) укладено Договір на постачання природного газу №П/П-1548/НЮ (далі - Договір).

Відповідно до п. п. 3.1., 3.2. Договору Споживач до 20 числа, що передує місяцю поставки газу, надає Постачальнику заявку, перелік підприємств та планові обсяги газу, для оформлення Постачальником документів щодо включення до планового розподілу обумовленого обсягу газу на відповідний місяць поставки. Плановий обсяг поставки вважається підтвердженим Постачальником після включення заявки Споживача до планового розподілу газу на відповідний місяць поставки та який підтверджений в повному обсязі на перше число місяця поставки газу, регіональними операторами газотранспортної системи відповідно до заявки Споживача. Обсяг газу, визначений згідно з п. 3.1. цього Договору, є підставою для визначення планового обсягу газу, переданого Постачальником Споживачу за Договором у пунктах приймання-передачі.

Згідно з п. 6.1. Договору, оплата за природний газ з урахуванням вартості транспортування територією України проводиться споживачем виключно грошовими коштами відповідно до цін і на умовах, зазначених в пункті 5.2. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи, філією "Центр забезпечення виробництва" було надано переліки структурних підрозділів ПАТ "Укрзалізниця" та планові обсяги споживання природного газу:

- 20.10.2017 - на листопад 2017: філії "Центр ремонту та експлуатації колійних машин" ПАТ "Укрзалізниця" в обсязі 259,400 тис. м3 та регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" в обсязі 855,653 тис.м3;

- 22.11.2017 - на грудень 2017: філії "Центр ремонту та експлуатації колійних машин" ПАТ "Укрзалізниця" в обсязі 385,800 тис. м3 та регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" в обсязі 1370,000 тис. м3.

Позивач вказує, що ТОВ "Нафтогаз-Альянс", в порушення умов Договору, у листопаді та грудні 2017 було несвоєчасно заведено ліміти на постачання природного газу, що призвело до несанкціонованого відключення від газопостачання ряду об`єктів ПАТ "Укрзалізниця".

Судом першої інстанції встановлено, що за інформацією виробничих підрозділів філії "Центр ремонту таї експлуатації колійних машин" ПАТ "Укрзалізниця" та регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", загальний обсяг недопоставленого газу склав:

- 6,935 тис.м3 за ціною природного газу у листопаді 2017 - 9577,40 грн. за 1000 м3 з ПДВ, за період відключення з 17.11.2017 по 30.11.2017;

- 85,287 тис. м3 за ціною природного газу у грудні 2017 - 9803,00 грн. за 1000 м3 з ПДВ, за період відключення з 07.12.2017 по 31.12.2017.

Таким чином, як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, вартість газу, недоотриманого виробничими підрозділами філії "Центр ремонту та експлуатації колійних машин" ПАТ "Укрзалізниця" та регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" у листопаді 2017 складає 66 419,27 грн., у грудні 2017 - 836 073,36 грн.

Пунктом 8.3. Договору сторони погодили, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань щодо обсягів поставки газу за цим Договором, Постачальний сплачує Споживачу штраф у розмірі 3 % від вартості газу, недопоставленого у відповідний період.

За таких обставин, позивачем нараховано відповідачу штраф на підставі п. 8.3. Договору за листопад 2017 у розмірі 1 992,58 грн., за грудень 2017 - 25 082,20 грн., всього - 27 074,78 грн.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що підстава для відключення газопостачання, вказана представниками Операторів газорозподільних систем у даних актах припинення/обмеження газопостачання, є незаконною; "перевищення підтвердженого обсягу" як підстава для відключення газопостачання в чинних нормативно-правових актах вже не існує.

Також, відповідач вказує, що несанкціоновані відключення ПАТ "Укрзалізниця" від газопостачання були спричинені не діями чи бездіяльністю ТОВ "Нафтогаз-Альянс", а порушеннями Операторами газорозподільних систем Кодексу газорозподільних систем, на які ТОВ Нафтогаз-Альянс" не мав можливості впливати, оскільки ТОВ "Нафтогаз-Альянс", як постачальник природного газу, не має та не може мати договірних відносин з Оператором ГРМ.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач порушив умови Договору, що спричинило понесення збитків ТОВ "Нафтогаз-Альянс", а саме, заявка на постачання природного газу на грудень 2017 в обсязі 1 755,800 тис. м3 була подана 22.11.2017 (а не 20.11.2017, як вказано у позовній заяві ПАТ "Укрзалізниця"), чим порушено п. 3.1. Договору щодо подання заявки у строк до 20 числа місяця, що передує місяцю поставки газу. Також, 28.11.2017 на грудень 2017 ПАТ "Укрзалізниця" було подано заявку, якою зменшено обсяги споживання для всіх об`єктів ПАТ "Укрзалізниця" до 0,00 м3, та було надане прохання провести відповідну реномінацію (коригування обсягів), що ПАТ "Укрзалізниця" у позовній заяві вказано не було.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, а також з огляду на відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи з викликом осіб, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Зобов`язанням, згідно ст. 509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові засади функціонування ринку природного газу України врегульовані, зокрема Законом України "Про ринок природного газу", який набрав чинності 08.05.2015 та був введений в дію з 01.10.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" договір постачання повинен містити, зокрема таку істотну умову як порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

Відповідно до п. 3.1 Договору, Споживач до 20 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає постачальнику заявку, перелік підприємств та планові обсяги поставки газу, для оформлення Постачальником документів щодо включення до планового розподілу природного газу на відповідний місяць поставки. Плановий обсяг поставки вважається підтвердженим Постачальником після включення заявки Споживача до планового розподілу газу на відповідний місяць та який підтверджений в повному обсязі на перше число місяця поставки газу регіональними операторами газотранспортної системи, відповідно заявки Споживача.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що виробничими підрозділами філії "Центр ремонту таї експлуатації колійних машин" ПАТ "Укрзалізниця" та регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", було недоотримано 6,935 тис.м3 у листопаді 2017 та 85,287 тис. м3 у грудні 2017.

Подання позивачем заявки на грудень 2017 було здійснено з порушенням встановленого Договором строку (22.11.2017 замість 20.11.2017), проте, оскільки відповідачем така заявка була прийнята та у грудні 2017 відповідачем передано, а виробничими підрозділами філії "Центр ремонту та експлуатації колійних машин" ПАТ "Укрзалізниця" та регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" прийнято природний газ у грудні 2017 в обсязі, меншому на 85,287 тис. м3 від погодженого сторонами, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про порушення у даному випадку відповідачем п. п. 1.1., 3.1. Договору.

Доводи відповідача про те, що відповідальність за вказане порушення мають нести Оператори газорозподільних систем правомірно відхилені місцевим господарським судом як такі, що суперечать умовам укладеного між сторонами Договору.

Також, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено заперечення відповідача, які стосуються порушень позивачем умов Договору в частині своєчасного подання заявки та відбору у грудні 2017 газу в меншому обсязі, ніж погоджено сторонами, оскільки такі порушення позивача не є предметом розгляду у даній справі; а також не виключають відповідальності відповідача за недопоставлення виробничим підрозділам філії "Центр ремонту таї експлуатації колійних машин" ПАТ "Укрзалізниця" та регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" природного газу в обсязі 6,935 тис.м3 у листопаді 2017 та 85,287 тис. м3 у грудні 2017.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Колегією суддів встановлено, що з метою досудового врегулювання спору та у відповідності до п. 10.1 договору, позивач звертався до відповідача з претензіями №ЦЗВ-20/6385 від 29.12.2017 та №ЦЗВ-20/732 від 08.02.2018 (а.с. 150-154, т. 1) про сплату на рахунок філії «ЦЗВ» ПАТ «Укрзалізниця» штрафних санкцій у розмірі 25 082, 20 грн. та, відповідно у розмірі 1992, 58 грн., які були залишені позивачем без відповіді.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, колегія суддів дійшла висновку про його правильність та арифметичну вірність у відповідності до п. 8.3 договору з огляду на наступне.

Вартість газу, недоотриманого виробничими підрозділами філії «Центр ремонту та експлуатації колійних машин» ПАТ «Укрзалізниця» та регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» у листопаді 2017 складає 66 419, 27 грн. (6,935 тис. м3 * 9577, 40 грн. = 66 419, 27 грн.).

У зв`язку з цим, відповідачу нараховано 1992, 58 грн. (66 419, 27 грн. * 3%) штрафу за порушення п. 1.1 та 3.1 договору у листопаді 2017.

Вартість газу, недоотриманого виробничими підрозділами філії «Центр ремонту та експлуатації колійних машин» ПАТ «Укрзалізниця» та регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» у грудні 2017 складає 836 073,36 грн. (85,2875 тис. м3 * 9 803,00 грн. = 836 073, 36 грн.).

У зв`язку з цим, відповідачу нараховано 25 082, 20 грн. (836 073, 36 грн. * 3%) штрафу за порушення п. 1.1 та 3.1 договору у грудні 2017.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача 27 074,78 грн. (25 082,20 грн. + 1992, 58 грн.) штрафу є обґрунтованими і доведеними.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

Доводи відповідача, викладені в апеляційні скарзі є тотожними його доводам, викладених у відзиві на позов, які були розглянуті та обґрунтовано відхилені судом першої інстанції.

Твердження скаржника про те, що несанкціоновані відключення ПАТ «Укрзалізниця» від газопостачання були спричинені не діями чи бездіяльністю ТОВ «Нафтогаз-Альянс», а порушенням Операторами газорозподільних систем Кодексу газорозподільних систем, на які ТОВ «Нафтогаз-Альянс» не мав можливості повипливати, оскільки ТОВ «Нафтогаз-Альянс» не мав та не може мати договірних відносин з Оператором ГРМ», спростовується вищевикладеними висновками.

Плановий обсяг поставки вважається підтвердженим Постачальником після включення заявки Споживача до планового розподілу газу на відповідний місяць поставки та який підтверджений в повному обсязі на перше число місяця поставки газу регіональними операторами газотранспортної системи відповідно до заявки Споживача.

Тобто, саме від своєчасного та повного заведення Постачальником (ТОВ «Нафтогаз-Альянс») заявленого Споживачем (Філією «ЦЗВ») до 20 числа, що передує місяцю поставки об`єму природного газу, залежить чи буде підтвердженою у повному обсязі заявка Споживача оператором газотранспортної системи.

Тобто, Оператор ГТС в ланцюгу постачання природного газу від Споживача до Постачальника виконує функцію підтвердження (включення до підтвердженої номінації) доведеного Оператору газорозподільних систем природного газу у порядку визначеному Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Регулятора від 30 вересня 2015 № 2493.

В свою чергу, Оператор газорозподільних систем, на якого Відповідач покладає вину у вчиненні несанкціонованих відключень виробничих об`єктів АТ «Укрзалізниці», у відповідності до ч. 3 Розділу 1 Кодексу газорозподільних систем здійснює діяльність лише з розподілу природного газу газорозподільною системою та взагалі не несе відповідальності за своєчасність та повноту заведення лімітів природного газу за заявкою Споживача (Філії «ЦЗВ»).

Тому, факт відключення від газопостачання та підстави, що були визначені в Актах уповноваженими особами Операторів ГРМ в листопаді-грудні 2017, є наслідком саме дій/бездіяльності Постачальника.

Твердження Скаржника про невідповідність підстав для відключення газопостачання, вказаних представниками Операторів ГРМ в Актах припинення/обмеження газопостачання, чинним нормативно-правовим актам, спростовується наступним.

Як вбачається зі змісту п.1 глави 7 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ в установленому законом порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживання (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадках, зокрема, відсутності підтвердженого обсягу природного газу по об`єкту споживача та/або його постачальнику.

Водночас, п. 1.4. Типового договору розподілу природного газу надає визначення підтвердженого обсягу газу об`єму (обсягу) природного газу.

Підтверджений обсяг газу об`єм (обсяг) природного газу - об`єм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб Споживача, з яким укладено договір постачання природного газу на відповідний розрахунковий період, підтверджений Оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) та доведений Оператору ГРМ у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Регулятора від 30 вересня 2015 № 2493.

Положення змісту п.2 глави 7 Розділу 6 у повній мірі кореспондується із п.2. п. 9.1. Типового договору розподілу природного газу (згідно змін внесених Постановою НКРЕКП від 11.08.2016 № 1418), що конкретизує порядок обмеження/припинення природного газу, у випадках, зокрема, «відсутності підтвердженого обсягу природного газу у Споживача або перевищення його місячного підтвердженого обсягу природного газу».

Таким чином, вказуючи в якості підстав припинення газопостачання для об`єктів Позивача саме «перебір ліміту» та «перевищення підтвердженого обсягу газу», Оператор ГРМ діяв у повній відповідності з приписами договору розподілу природного газу та Кодексу ГРМ.

Твердження скаржника повністю спростовуються викладеними вище приписами чинного законодавства та не враховують особливостей, пов`язаних з транспортуванням (розподілом) природного газу, зокрема, тлумачення дефініцій «підтвердженого обсягу природного газу», надане в Типовому договорі розподілу природного газу та інших фундаментальних понять, визначених у Кодексі ГРМ.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" на рішення Господарського суду м. Києва від 13.03.2019 у справі №910/4360/18.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" на рішення Господарського суду м. Києва від 13.03.2019 у справі №910/4360/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 13.03.2019 у справі №910/4360/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/4360/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Л.Г. Сітайло

М.Л. Яковлєв