РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020Справа № 910/14841/19

За позовом Антимонопольного комітету України;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергума-2010";

про стягнення 3 457 666,00 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Прохоров Є. І., представник, довіреність № 300-122/03-78 від 08.07.2019 р.;

Від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся Антимонопольний комітет України з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергума-2010", в якому просить стягнути з відповідача 1 728 833,00 грн штрафу та 1 728 833,00 грн пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку загального позовного провадження.

У судовому засіданні 19.10.2019 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 03.12.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/14841/19 до судового розгляду по суті на 17.12.2019 р.

У судовому засіданні 17.12.2019 р. оголошено перерву в слуханні справи по суті до 16.01.2020 р.

Під час розгляду спору по суті 16.01.2020 р. позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання 16.01.2020 не з`явився, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідач у своїх письмових поясненнях проти стягнення пені заперечував, просив вирішити питання щодо врегулювання сплати штрафу у розмірі 1 728 833,00 гривень з відстрочкою на один рік до 1 грудня 2020 року і розстрочкою цієї сплати на два роки до 1 листопада 2022 року рівними частинами.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

Тимчасова адміністративна колегія Антимонопольного комітету України (далі - Комітет), розглянувши матеріали справи № 46/49-р-02-05-17 про порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Інтергума-2010» законодавства про захист економічної конкуренції, прийняла рішення від 16.04.2018 № 1-р/тк (далі - рішення № 1-р/тк), яким визнано, що ТОВ «Інтергума-2010» і товариство з обмеженою відповідальністю «Шинні Технології» вчинили порушення, передбачене n. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дай, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у конкурсній процедурі закупівлі «Шини та камери гумові нові (шини пневматичні, камери гумові, стрічки ободові)», яку проводило Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта».

За зазначене порушення, на відповідача накладено штраф у розмірі 1 728 833,00 грн.

Копія рішення № 1-р/тк була надіслана із супровідним листом Комітету від 25.04.2018

№ 143-26.13/02-5180 та отримана Відповідачем 04.05.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 421.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідач оскаржив рішення № 1-р/тк до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 відкрито провадження у справі №910/8343/18 за позовом ТОВ «Інтергума-2010» до Комітету про визнання недійсним рішення № 1-р/тк.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 у справі №910/8343/18 ТОВ «Інтергума-2010» в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі №910/8343/18 апеляційну скаргу ТОВ «Інтергума-2010» на зазначене рішення Господарського суду міста Києва залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 усправі № 910/8343/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Інтергума-2010» на зазначене рішення Господарського суду міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 у справі №910/8343/18 апеляційну скаргу ТОВ «Інтергума-2010» залишено без задоволення, а зазначене рішення Господарського суду міста Києва - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 910/8343/18 касаційну скаргу ТОВ «Інтергума-2010» на зазначені рішення Господарського суду міста Києва та постанову Північного апеляційного господарського суду залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 16.08.2019 у справі №910/8343/18 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Інтергума-2010» на зазначені рішення Господарського суду міста Києва та постанову Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №910/8343/18 касаційну скаргу ТОВ «Інтергума-2010» залишено без задоволення, а зазначені рішення Господарського суду міста Києва та постанову Північного апеляційного господарського суду - без змін.

Отже, рішення № 1-р/тк є законним та відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» є обов`язковим до виконання.

Позивач вказував, що станом на день подання позовної заяви комітет не отримував від відповідача документів, що підтверджують сплату штрафу, накладеного рішенням № 1-р/тк.

Станом на день розгляду спору штраф відповідачем не сплачений, доказів протилежного суду не надано.

Таким чином, відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ухилився від виплати у встановлений Законом термін накладеного на нього позивачем штрафу.

Враховуюче викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1 728 833,00 грн., а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивач нараховув та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 728 833,00.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

У п. 20.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» роз`яснено, що абз. 3 - 5 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Комітету про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснюються.

Отже, нарахування нені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням № 1-р/тк, зупинялось з 02.07.2018 до 17.12.2018 (розгляд справи №910/8343/18 Господарським судом міста Києва), з 18.02.2019 до 14.05.2019 (розгляд справи №910/8343/18 Північним апеляційним господарським судом) та з 07.08.2019 до 19.09.2019 (розгляд справи №910/8343/18 Верховним Судом).

Сума штрафу, накладеного Рішенням, складає 1 728 833, 00 грн. Розмір пені за один день складає 25 932,49 грн. (1 728 833,00 х 1,5 %= 25 932,49 грн.)

За період з 18.12.2018 по 17.02.2019, з 15.05.2019 по 06.08.2019 та з 20.09.2019 по 07.10.2019 прострочено 164 днів сплати штрафу.

За вказаний період сума пені за прострочення сплати штрафу складає 4 252 929,18 грн.

Отже, сума пені, що підлягає стягненню з урахуванням встановлених обмежень (ст. 56 Закону) становить 1 728 833,00 грн., оскільки, сума штрафу, накладеного Рішенням, складає 1 728 833,00 грн.

Відповідно до частини 7 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Станом на день розгляду спору штраф та пеня не сплачені, доказів на підтвердження їх оплати відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 1 728 833,00 грн. є обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи, та підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4. ст. 331 ГПК України встановлено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідачем не було подано до суду жодних доказів на підтвердження скрутного фінансового стану товариства чи підтвердження можливості погіршення економічного стану Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергума-2010", на яке відповідач посилався у своєму клопотанні, або наявності інших виняткових обставин.

Отже, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергума-2010", суд дійшов до висновку, що заявником не доведено наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а тому у даному випадку відсутні передбачені законом підстави для відстрочки чи розстрочки виконання судового рішення.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Cтягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтергума-2010» (вул. Академіка Вільямса, 6, оф. 3, м. Київ, 03191, ідентифікаційний код 37287709) штраф у розмірі 1 728 833 (один мільйон сімсот двадцять вісім тисяч вісімсот тридцять три) гривень та пеню у розмірі 1 728 833 (один мільйон сімсот двадцять вісім тисяч вісімсот тридцять три) гривень і зарахувати зазначені суми в дохід загального фонду Державного бюджету України на рахунок: УК у Солом`янському районі міста Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунок (IBAN): UA6026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтергума-2010» (вул. Академіка Вільямса, 6, оф. З, м. Київ, 03191, ідентифікаційний код 37287709) на користь Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, 45, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код 00032767) судовий збір у розмірі 51 864,99 (п`ятдесят одна тисяча вісімсот шістдесят чотири грн 99 коп.) гривень.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.01.2020 р.

Суддя О.В. Мандриченко