УХВАЛА

м. Київ

22.01.2020Справа № 910/15007/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна група» (юридична адреса: 03127, м. Київ, пр. 40-річчя Жовтня, 100/2; адреса для листування: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. В. Чорновола, буд. 15, кв. 41)

до відповідача Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання угоди укладеною,

Суддя Данилова М.В.

Представники сторін:

від позивача, Чернюк О.О., , ;

від відповідача, Перепелицін К.М., , ;

від третьої особи, ОСОБА_1 , , ;

вільний слухач, ОСОБА_2 , , ;

вільний слухач, ОСОБА_3 , , ;

вільний слухач, ОСОБА_4 , , ;

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна група» (позивач) надійшла позовна заява №0910/1 від 09.10.2019 року до Київської міської ради в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку:

- поновити на 15 (п`ятнадцять) років договір оренди земельної ділянки від 20 жовтня 2004 року (зареєстрованого 22.10.2004 року за №91-6-00355), укладений між Київською міською радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна група» ();

- визнати укладеною Угоду до договору оренди земельної ділянки від 20 жовтня 2004 року (зареєстрованого 22.10.2004 року за № 91-6-00355) в редакції, яка підписана Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна група» ().

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 10/15007/19 здійснювати в порядку загального позовного провадження.

22.01.2020 року через відділ діловодства суду від Відповідача надійшла заява про відвід судді.

Суд, ознайомившись із заявою Київської міської ради про відвід судді Данилової М.В. від розгляду справи № 910/15007/19, дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

В той же час , суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення самовідводу.

На виконання положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суд застосовує практику Європейського Суду з прав людини.

Статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, гарантовано, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Вимога «безсторонності», згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини, характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя) повинні бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об`єктивно безстороннім тобто, суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Частиною 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України визначено, що самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У Висновку про невідповідність кандидата на посаду судді Верховного Суду Данилової М.В. критеріям доброчесності та професійної етики, затвердженим Громадською радою доброчесності 09 лютого 2019 року, який визнано протиправним та скасовано рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2019 року у справі №640/3879/19, Громадська рада доброчесності зазначила, що:

«Суддя Данилова М.В. розглядала в межах справи №57/4 не просто земельний спір, а спір щодо законності виділення земельних ділянок у межах охоронної зони ансамблю споруд Софійського собору для конкретних цілей - будівництва, експлуатації та обслуговування житлових та інших споруд, що відбувалося без погодження з ЮНЕСКО. Отже, суддя Данилова М.В. не могла не усвідомлювати згубні наслідки своїх рішень для пам`ятки культури, за збереження якої держава Україна відповідає не лише перед своїм народом, але й перед усім людством. У звіті реактивної моніторингової місії ІКОМОС для Комітету всесвітньої спадщини ЮНЕСКО зазначено, що таке рішення суду [яке було підтримано судом касаційної інстанції за участю судді Данилової М.В.] «є серйозним прецедентом, який ставить під сумнів виконання державою-стороною рішень Комітету всесвітньої спадщини та положень Оперативних настанов як основного практичного інструменту Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини». Тож суддя Данилова М.В. була причетною до рішень, внаслідок яких завдано шкоди всесвітній культурній спадщині».

Як вбачається з протоколу судового засідання від 22.01.2019 року судовому засіданні 22.01.2019 року крім сторін з`явились представники громадських організацій в якості вільних слухачів.

Оскільки Громадською радою доброчесності умисно створені обставини, за яких, у випадку продовження розгляду справи головуючим суддею Даниловою М.В., у стороннього спостерігача може виникнути сумнів у безсторонності та неупередженності судді при розгляді вказаної справи, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для заявлення та задоволення самовідводу у даній справі.

Відповідно до ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

1. Самовідвід судді Данилової М.В задовольнити.

2. Передати справу №910/15007/19 для визначення складу суду в порядку статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Данилова