ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Справа № 915/1550/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Берко О.В.,

представника позивача: не з`явився;

представника відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль"

(54020, м.Миколаїв, вул.Каботажний спуск, буд.18, ),

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "Миколаївський домобудівельний комбінат" (54028, м.Миколаїв, вул.Гмирьова, буд.1, ),

про: стягнення заборгованості у розмірі 288430,46 грн,-

в с т а н о в и в:

06.06.2019 Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №09-01/323 від 03.06.2019 (вх.№9510/19), в якій просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Миколаївський домобудівельний комбінат" 288430,46 грн заборгованості за Договором №3393 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2015, з яких: 141288,27 грн основний борг, 4165,18 грн збитки від інфляції, 1688,74 грн - 3% річних, 141288,27 грн пеня.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в порушення приписів чинного законодавства та умов Договору №3393 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2015 відповідач не розрахувався за надані послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору позивачем нараховані збитки від інфляції, 3% річних та пеня.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.06.2019 (головуючий суддя - Алексєєв А.П.) даний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

25.06.2019 позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

01.07.2019 ухвалою суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 31.07.2019.

31.07.2019 підготовче засідання не відбулось у зв`язку із знаходженням головуючого судді у нарадчій кімнаті по справі №915/646/18.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2019 (головуючий суддя - Алексєєв А.П.) підготовче засідання призначено на 15.08.2019.

В зв`язку з відпусткою по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку головуючого у справі судді Алексєєва А.П., на підставі розпорядження в.о. керівника апарату Господарського суду Миколаївської області №216 від 15.08.2019 проведено повторний автоматизований розподіл справи №915/1550/19.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2019, - справу №915/1550/19 призначено головуючому судді Мавродієвій М.В.

20.08.2019 ухвалою суду (головуючий суддя - Мавродієва М.В.) прийнято справу №915/1550/19 до свого провадження. Розгляд справи ухвалено почати спочатку. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 10.09.2019.

10.09.2019 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 15.10.2019.

Ухвалою суду від 15.10.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні на 12.11.2019.

31.10.2019 від позивача на адресу суду надійшли пояснення №09-01/1578 від 29.10.2019 (вх.№16815/19), в яких він враховуючи обставини останнього судового засідання у даній справі надає наступні пояснення. Приміщення відповідача, площею 486,2 кв.м., знаходяться у єдиній внутрішньобудинковій системі опалення будівлі за адресою вул.Гмирьова, 1. Будівля має один-єдиний ввод подачі теплової енергії до внутрішньобудинкової системи опалення, що знаходиться у підвалі. Відповідно до положень п.5.1. Договору, облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку або розрахунковим способом. Будівля обладнана вузлом обліку теплоспоживання, але звіти про фактичне теплоспоживання за опалювальний сезон 2018-2019 до позивача не надходили, тому кількість спожитої теплової енергії була визначена розрахунковим методом. Для визначення кількості спожитої теплової енергії, згідно п.23 "Правил користування тепловою енергією", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, необхідна наступна інформація: 1. Максимальне теплове навантаження; 2.Середньомісячна фактична температура теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, тобто температура теплоносія у подавальному та зворотному трубопроводах; 3.Кількість годин роботи обладнання, яке споживає теплову енергію в розрахунковому періоді. Максимальне теплове навантаження - навантаження, визначене проектом, яке відповідає сумі максимальних теплових потоків на опалення, гаряче водопостачання, вентиляцію, кондиціювання та інші технологічні потреби. ТДВ "Миколаївський домобудівельний комбінат" при укладанні договору про постачання теплової енергії у гарячій воді надав пакет документів до складу якого увійшло звертання-доручення, у якому було зазначено максимальне теплове навантаження - 0,068Гкал/год. Відповідно при укладанні Договору навантаження 0,068Гкал/год було зазначено у Додатках №1 та №1/1, які є невід`ємною частиною цього договору. Крім цього, відповідно до положень п.6.6. Договору, споживачу щомісяця направляється акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді (за формою Додатка №4 до Договору) за попередній місяць. Споживач зобов`язаний протягом п`яти календарних днів підписати зазначений акт і один примірник направити на адресу Енергопостачальної організації. У випадку відсутності протягом п`яти днів мотивованої відмови від підписання або неповернення підписаного примірника Енергопостачальній організації, акт приймання-передачі теплової енергії у гарячій воді вважається прийнятим споживачем і кількість спожитої теплової енергії визнаною за розрахунками Енергопостачальної організації. У спірний період від відповідача жодного разу не надходило обґрунтованих відмов від підписання акту приймання-передачі теплової енергії. Зазначене свідчить про належну якість поставленої відповідачу теплової енергії, достатньої для підтримання нормативно встановленого температурного режиму і є додатковим підтвердженням узгодженості кількості спожитої теплової енергії.

12.11.2019 суд ухвалив відкласти розгляд справи на 25.11.2019.

25.11.2019 від відповідача на адресу суду надійшли пояснення б/н від 25.11.2019 (вх.№18042/19), в яких він просить відмовити в задоволенні позову ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ" в повному обсязі та зазначає про наступне. Як вбачається із письмових пояснень №09-01/1578 від 29.10.2019, позивачем не вказано яким саме чином здійснюється розрахунок та облік обсягу поставленої теплової енергії в гарячій воді. У зв`язку з відсутністю приладу обліку, відповідач позбавлений можливості самостійно контролювати та обраховувати кількість поставленої йому теплової енергії. При цьому, відповідач вважає за необхідне звернути увагу суду, на той факт, що Господарським судом Миколаївської області у 2018 році розглядалась справа №915/1779/18 за позовом ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ" до відповідача ТДВ "Миколаївський ДБК" про стягнення заборгованості за Договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №3393 від 01.10.2015 за період з листопада 2017 року по березень 2018 року. Тобто фактично розглядалась справа між тими ж сторонами про стягнення заборгованості на підставі того ж Договору за аналогічний проміжок часу попереднього календарного року. Ознайомившись із матеріалами справи №915/1779/18 було встановлено, що позивачем було надано розрахунок загального обсягу поставленої теплової енергії, який за аналогічний період попереднього календарного року майже втричі менший аніж обсяг, який позивач вказує у період з листопада 2018 року по березень 2019 року. Так, за період з листопада 2017 року по березень 2018 року, згідно розрахунку з матеріалів справи №915/1779/18, позивачем було поставлено відповідачу 39,295 Гкал. При цьому до матеріалів позову по справі №915/1779/18 позивачем було долучено Відомості споживання теплової енергії, які містили показання лічильників, на підставі яких здійснювались розрахунки. А за період з листопада 2018 року по березень 2019 року позивачем вказано у розрахунку, що було поставлено 96,777 Гкал. Відтак незрозумілим є, яким саме чином позивачем було розраховано загальну кількість поставленої теплової енергії, а відтак і її вартість, яка заявлена до стягнення. Відповідач заперечує факт постачання йому вказаної кількості теплової енергії у таких значних обсягах та заперечує проти позову в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено належними та допустимим доказами заявлену до стягнення кількість поставленої теплової енергії. Крім того, відповідач зазначає, що Акти прийому-передачі теплової енергії, на які посилається позивач, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки Акти за листопад 2018 року, грудень 2018 року та лютий 2019 року від імені відповідача підписані не встановлено особою, не містять зазначення посади та прізвища особи, яка їх підписала, а Акти за січень та березень 2019 року підписані від імені головного інженера, однак жодної довіреності на підписання актів інженеру не надавалось. При цьому єдиною особою, яка має право діяти від імені ТДВ "Миколаївський ДБК", згідно даних Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є директор ТДВ "Миколаївський ДБК". Також у своїх поясненнях №09-01/1578 від 29.10.2019 ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ" зазначає, що площа приміщень відповідача становить 486,2 кв.м. Однак, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №181189214, відповідачу не належать приміщення площею 486,2 кв.м. за адресою вул.В`ячеслава Чорновола 1 (колишня назва вулиці - Гмирьова) у м.Миколаєві.

Ухвалою суду від 25.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.12.2019.

13.12.2019 суд ухвалив відкласти судовий розгляд на 16.01.2020.

16.01.2020 від відповідача на адресу суду найшла заява про зменшення суми пені б/н від 16.01.2020 (вх.№506/20), в якій він просить зменшити розмір пені до 5000,0 грн. Посилаючись на ч.3 ст.551 ЦК України зазначає, що через фінансову та економічну кризу в державі в період від листопада 2018 року по теперішній час відповідач знаходиться в дуже скрутному фінансовому стані, а тому застосовувати до нього неустойку в розмірі 100% від суми основного боргу не вирішить на стадії виконання судового рішення, питання щодо швидкого відшкодувати позивачу його збитків, а навпаки ускладнить та відтермінує цей процес.

Представники сторін у судове засідання 16.01.2020 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Господарським судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 16.01.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступні обставини.

01 .10.2015 між Публічним акціонерним товариством "Миколаївська теплоелектроцентраль", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль" (енергопостачальна організація, позивач у справі) та Товариством з додатковою відповідальністю "Миколаївський домобудівельний комбінат" (споживач, відповідач у справі) було укладено Договір №3393 про постачання теплової енергії в гарячій воді (надалі - Договір), відповідно до умов якого енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (розділ 1 Договору).

У відповідності до п.5.3. Договору споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає до енергопостачальної організації звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни, передбачені в додатку 1 до договору.

Згідно п.5.4. Договору, при відсутності приладів обліку або виході його з ладу - кількість теплової енергії, що відпущена споживачу, визначається енергопостачальною організацією, розрахунковим способом.

Пунктами 6.2. та 6.3. Договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 20 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Відповідно до п.6.6. Договору споживачу щомісяця направляється акт прийому-передачі теплової енергії в гарячій воді (за формою Додатка №3) за попередній місяць. Споживач зобов`язаний протягом п`яти календарних днів підписати зазначений акт і один екземпляр направити на адресу Енергопостачальної організації. У випадку відсутності протягом п`яти днів мотивованого відмовлення від підписання або неповернення підписаного екземпляра Енергопостачальній організації, акт прийому-передачі теплової енергії у гарячій воді вважається прийнятим споживачем.

У відповідності до п.9.1. Договору, договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.10.2016. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.9.4. Договору).

В опалювальному періоді 2018-2019 років позивач постачав відповідачу теплову енергію в гарячій воді з метою теплозабезпечення приміщень за адресою: м.Миколаїв, вул.Гмирьова, 1 (відповідно до Додатків №1, 1/1 до Договору), що підтверджується нарядом на підключення до централізованої системи опалення від 09.11.2018 з відміткою на зворотньому боці (а.с.24) та не заперечується відповідачем.

Виконуючи умови договору, енергопостачальна організація за період з листопада 2018 року по березень 2019 року поставила споживачу теплову енергію на загальну суму 156288,27 грн, що підтверджується відомостями споживання теплової енергії, що надавались балансоутримувачем будівлі - ДПІ в Інгульському районі; виставленими відповідачу рахунками за теплову енергію (а.с.25-29), актами прийому-передачі теплової енергії (а.с.30-32), які підписані сторонами.

28.01.2019 позивачем направлено на адресу відповідача претензію №35-Ю щодо оплати наданих послуг в розмірі 66034,05 грн. В матеріалах справи містяться докази направлення вказаної претензії відповідачу (а.с.22-23). Зазначена претензія залишилася без відповіді та виконання.

Відповідач умови договору виконав частково, перерахувавши позивачу частину суми основного боргу в розмірі 15000,0 грн, яка є оплатою поточних нарахувань за спожиту теплову енергію в гарячій воді за спірний період (за теплову енергію згідно рахунку №3393-30.11 від 30.11.2018), що підтверджується платіжним дорученням №4762 від 03.04.2019 на вказану суму (а.с.38).

В порушення умов Договору, на дату подання позову, заборгованість за спожиту в спірний період теплову енергію в розмірі 141288,27 грн (156288,27 - 15000,0) відповідачем не оплачена, що зумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості та нарахування збитків від інфляції, 3% річних та пені.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідач в порушення умов Договору та приписів чинного законодавства, у визначені договором терміни, за спожиту в листопаді 2018 року - березні 2019 року теплову енергію повністю не розрахувався, наявність заборгованості за спірний період в розмірі 141288,27 грн не спростував та не надав суду доказів погашення боргу перед позивачем.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 141288,27 грн основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі приписів ч.2 ст.625 ЦК України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача збитки від інфляції за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року включно в розмірі 4165,18 грн та 3% річних за період з 13.11.2018 по 23.05.2019 в розмірі 1688,74 грн.

Окрім збитків від інфляції та 3% річних, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню.

Частиною 1 ст.229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Відповідно до ст.25 Закону України "Про теплопостачання", у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами.

У відповідності до п.7.2.2. Договору несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеня в розмірі 1,0 % належної до сплати суми за кожен день прострочення, на підставі положення Закону України від 20.05.99р. №686-ХІV.

Згідно до ч.2 ст.1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" від 20.05.99р. №686-ХІV, встановлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності, за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Посилаючись на несвоєчасну оплату відповідачем послуг за договором, позивач нарахував на суми прострочень відповідачем оплати теплової енергії у період з 13.11.2018 по 23.05.2019, яка становить 204152,69 грн, та просить стягнути з відповідача меншу суму пені - 141288,27 грн, яка відповідає 100% сумі основного боргу ТДВ "Миколаївський домобудівельний комбінат".

Розрахунки збитків від інфляції, 3% річних та пені судом перевірено, відповідачем не заперечено.

Відповідачем 16.01.2020 було подану заяву про зменшення розміру пені до 5000,0 грн.

У відповідності до ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Також відповідно до ч.2 вказаної норми, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і ч.3 ст.551 ЦК України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач у заяві про зменшення розміру пені не послався на відповідні виняткові обставини та не довів їх під час розгляду спору у даній справі.

Доказів в підтвердження, що підприємство відповідача знаходиться в дуже скрутному фінансовому стані у відповідності до ст.74 ГПК України, відповідачем суду не надано.

Слід також зазначити, що відповідач, уклавши Договір №3393 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2015, погодився на запропоновані позивачем умови, в тому числі і умову про пеню.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для зменшення суми пені, а тому в задоволенні заяви про зменшення пені слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 ст.86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розглянувши позовні вимоги суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Миколаївський домобудівельний комбінат" (54028, м.Миколаїв, вул.Гмирьова, буд.1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (54020, м.Миколаїв, вул.Каботажний спуск, буд.18, ) 141288,27 грн основного боргу за теплову енергію на р/р НОМЕР_1 в АТ "Державний Ощадний Банк України", МФО 326461, 4165,18 грн збитків від інфляції, 1688,74 грн - 3% річних, 141288,27 грн пені та 4326,46 грн судового збору на р/р НОМЕР_2 в ПАТ "АБ Укргазбанк", МФО 320478.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 27 січня 2020 року.

Суддя М.В. Мавродієва