СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"29" січня 2020 р. Справа № 913/503/19

Суддя Медуниця О.Є.

розглянувши матеріали апеляційної скарги відповідача (вх.362) на рішення господарського суду Луганської області від 19.12.2019 (суддя Смола С.В., повний текст складено 28.12.2019) у справі №913/503/19

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз (Кловський узвіз, 9/1, м.Київ, 02021)

до Комунального підприємства Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради (вул.Молодіжна, б.22-А, м.Золоте Попаснянського райну Луганської області, 93295),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул.Б.Хмельницького, б.6, м.Київ, 01601)

про зобов`язання відповідача повернути в натурі безпідставно набуте майно та стягнення 32 405 881 грн 79 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Укртрансгаз звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 4 849,336 тис. куб. м та стягнення 32 405 881 грн 79 коп., що є вартістю безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 4 849,336 тис. куб. м.

Рішенням господарського суду Луганської області від 19.12.2019 у справі №913/503/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз вартість безпідставно набутого природного газу в обсязі 4 849,336 тис. куб. м у сумі 32405881 грн 79 коп. У решті позову відмовлено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Крім того, відповідач просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на те, що його повний текст він отримав поштою лише 02.01.2020.

Судова колегія враховує, що відповідно до статті 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржуване рішення суду ухвалено 19.12.2019, його повний текст складено 28.12.2019.

Отже, строк на апеляційне оскарження рішення суду спливає 17.01.2020.

Апеляційна скарга направлена господарському суду Луганської області 16.01.2020, що підтверджується штампом на поштовому конверті.

За таких обставин, відповідачем не пропущено визначений ст.256 ГПК України строк на апеляційне оскарження.

Враховуючи наведене, клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження залишається без розгляду.

Перевіривши апеляційну скаргу на предмет відповідності її форми та змісту вимогам Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір, за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду сплаті підлягає судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Якщо скаргу подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких вимог (оспорюваних сум) (ч.4 ст.6 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскаржуваним рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто 32 405 881,79 грн.

З урахуванням оспорюваної суми, за подання апеляційної скарги на рішення суду відповідач повинен сплатити судовий збір в розмірі 729 132,34 грн.

При зверненні до суду із апеляційною скаргою, відповідач надав суду клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття Східним апеляційним господарським судом постанови у цій справі.

В клопотанні відповідач посилається на скрутне фінансове становище підприємства, а також те, що на банківські рахунки Комунального підприємства Первомайськтеплокомуненерго накладено арешт, у зв`язку з чим у нього відсутня можливість сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.

Судова колегія, розглянувши клопотання відповідача, зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З огляду на викладене, підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 цього Закону, є врахування ним майнового стану сторін та лише за наявності умов, визначених у частині 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Скаржник не довів суду апеляційної інстанції той факт, що він належить до кола суб`єктів, на яких розповсюджується дія статті 8 Закону України "Про судовий збір" щодо відстрочення сплати судового збору.

Наявність арешту на банківських рахунках відповідача в АТ «Ощадбанк» не є підставою для відстрочення відповідачу сплати судового збору, оскільки апелянтом не доведено, що він є суб`єктом, перелік яких визначено в статті 8 вказаного Закону.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження скрутного фінансового становища, зокрема, звіту про фінансові результати за 2019, на який посилається відповідач в обґрунтування свого клопотання.

Згідно частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога суду сплатити збір у зв`язку з поданням позовів, які він має розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи, що учасники господарського судочинства мають рівні обов`язки, встановлені ГПК України та Законом України Про судовий збір, сплата судового збору не є обмеженням прав на апеляційне оскарження судового рішення.

З огляду на відсутність умов, визначених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", не вбачається правових підстав для задоволення клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі.

Отже, клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, апелянтом не виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки апелянтом не виконано вимоги пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, наявні підстави для залишення апеляційної скарги без руху в порядку статті 174 та у відповідності з приписами частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що відповідачу слід надати суду докази сплати судового збору в розмірі 729 132,34 грн. за подання апеляційної скарги на рішення суду у цій справі.

За викладеного, апеляційна скарга залишається без руху, а відповідачу надається час для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач

УХВАЛИВ:

1.Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору.

2.Апеляційну скаргу залишити без руху.

3.Апелянту - усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

4.Роз`яснити, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач О.Є. Медуниця