УХВАЛА

м. Київ

24.01.2020Справа №910/18246/19
Суддя Борисенко І.І., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хромія"

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про визнання договору поруки №4П14011Д/П від 20.10.16 недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача з вимогами про визнання недійсним договору поруки №4П14011Д/П від 20.10.2016

Ухвалою суду від 24.12.2019 позовну заяву залишено без руху. Надано Позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення цієї ухвали. Встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду належних доказів сплати судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

В ухвалі судом зазначено, що враховуючи положення статті 2 Закону України "Про судовий збір" надана суду квитанція від 18.12.2019 №22 про сплату 1 921,00 грн., з якої вбачається, що судовий збір сплачено ТОВ "Хромія" через ОСОБА_1 , не може вважатись належним доказом сплати судового збору за подання позовної заяви ТОВ "Хромія" до Господарського суду міста Києва.

14.01.2020, відповідно до конверту, в якому надійшли пояснення, позивач на виконання вимог ухвали суду від 24.12.2019 надав пояснення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 є бухгалтером позивача, яка безпосередньо здійснювала платіж. До пояснень позивачем долино наказ №6-к від 13.06.2017 про прийом на роботу, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або звіт №Б-0000031 від 18.12.201 з додатками.

Одночасно позивач наводить аргументи, що ним було дотримано вимоги ст. 164 Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про судовий збір» щодо сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Позивач вважає, що ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» не встановлює імперативної умови про те, що платником судового збору є виключно Позивач, натомість звернутися до суду в інтересах позивача може і інша особа, уповноважена в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Проте, з зазначеними твердженнями позивача не можна погодитися з огляду на наступне.

Згідно з ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Також, ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір перераховується в безготівковій або готівковій формі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого ст. 55 Конституції України.

Судовий збір являється обов`язковим платежем, що є елементом права особи на судовий захист.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судовий збір», платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства,підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Вказаною нормою Закону встановлюється можливість здійснення оплати судового збору іншою особою,але платником має бути особа, яка звертається до суду, що обумовлено необхідністю дотримання платіжної дисципліни платниками судового збору, недопущення безпідставного повернення коштів з державного бюджету та здійснення правильного розподілу судових витрат між учасниками справи за результатами розгляду справи.

Отже, особи, які сплачують судовий збір, це ті особи, які звертаються до суду або стосовно яких ухвалене судове рішення.

Платник - особа, з рахунку якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання до банку або іншої установи - члена платіжної системи документа на переказ готівки разом з відповідною сумою коштів.

Позивачем, як юридичною особою, до позовної заяви на підтвердження сплати судового збору додано квитанцію від 18.12.2019 № 22 про сплату 1921,00 грн., з якої вбачається, що судовий збір сплачено ТОВ "Хромія" через ОСОБА_1 , а не позивачем - ТОВ "Хромія".

Крім того, Державна судова адміністрація України в листі №6-17517/8 від 14.09.2018 "Про забезпечення заходів контролю за надходженням та поверненням судового збору" вказує про те, що суд при розгляді як позовних заяв, так і заяв на повернення помилково сплачених до бюджету коштів має перевіряти чи є заявник (позивач) платником судового збору відповідно до документів, що підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Такі дії допоможуть знизити ризик ухилення від сплати судового збору в ситуації, коли, наприклад, позивач - юридична особа, проте судовий збір за подання позовної заяви сплачений фізичною особою (бухгалтером чи керівником підприємства). У результаті суд, не звернувши уваги на ці розбіжності, платіжний документ, де платником судового збору вказано іншу особу, і відкриває провадження у справі. Фізична особа, яка сплатила судовий збір може звернутися до суду із заявою про повернення помилково зарахованих до бюджету коштів, оскільки до суду із заявою на подачу позову вона не зверталась.

Для недопущення таких фактів ДСА України просить звернути увагу на необхідність дотримання вимог статті 2 Закону України "Про судовий збір" у частині звернення до суду з підтверджуючими документами щодо сплати судового збору саме платником цього збору.

Отже, особи, які сплачують судовий збір, це ті особи, які звертаються до суду або стосовно яких ухвалене судове рішення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в ухвалі від 17.01.2019 року у справі №922/4734/16, в ухвалі від 23.05.2019 №911/840/18, від 06.08.2018 у справі №910/23408/17

Таким чином, враховуючи положення статті 2 Закону України "Про судовий збір" надана суду квитанція від 18.12.2019 №22 про сплату 1 921,00 грн., з якої вбачається, що судовий збір сплачено ТОВ "Хромія" через ОСОБА_1 , не може вважатись належним доказом сплати судового збору за подання позовної заяви ТОВ "Хромія" до Господарського суду міста Києва.

Отже, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, які встановлені в ухвалі суду від 24.12.2019.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

За таких обставин, вищевказана позовна заява підлягає поверненню заявнику.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути заявнику.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Суддя І.І. Борисенко