ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/3147/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання - Чеголі Є.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 р.

у справі № 916/3147/19

за позовом фізичної особи-підприємця Дергачьової Віри Олександрівни м. Одеса

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса

про зобов`язання вчинити певні дії

суддя суду першої інстанції: Гут С.Ф.

час та місце постановлення ухвали: 24.10.2019 р., м. Одеса, пр. - т. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області.

за участю представників сторін:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса: Сивак А.Л.

від фізичної особи-підприємця Дергачьової Віри Олександрівни: Вдовіченко Г.М.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 26.12.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 р. у справі № 916/3147/19.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 2 ст. 273 ГПК України.

В жовтні 2019 р. фізична особа - підприємець Дергачьова Віра Олександрівна м. Одеса звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса про визнання неправомірним нарахування відповідачем плати за скид понаднормативних стічних вод в сумі 131 988,10 грн.

Разом з позовною заявою, фізичною особою - підприємцем Дергачьовою Вірою Олександрівною м. Одеса до господарського суду подану заяву про забезпечення позову, шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса вчиняти будь - які дії, щодо припинення водовідведення за адресою: м. Одеса, проспект Добровольського, 122/1А.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову фізична особа - підприємець Дергачьова Віра Олександрівна м. Одеса обґрунтовує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса листом від 07.10.2019 р. № 8367 сповістило її про необхідність сплатити за скидання ненормативно очищених стічних вод в міську каналізаційну мережу в сумі 131 988,10 грн. та попереджено про припинення надання послуг з водовідведення у разі несплати цієї суми без додаткового попередження з 23.10.2019 р.

На думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити поновлення його порушених прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки такий захід необхідно застосовувати з метою недопущення збитків, які будуть завдані позивачу у разі неможливості здійснення господарської діяльності з вини відповідача.

Ухвалою від 24.10.2019 р. у справі № 916/3147/19 Господарський суд Одеської області заяву фізичної особи-підприємця Дергачьової Віри Олександрівни м. Одеса з посиланням на ст. ст. 136, 137 ГПК України задовольнив, мотивувавши необхідність вжиття відповідних заходів тим, що їх невжиття унеможливить ефективне поновлення порушених прав фізичної особи-підприємця Дергачьової Віри Олександрівни м. Одеса, за захистом яких вона звернулась до суду.

Крім того, місцевий господарський суд зробив висновок про те, що вжиті ним заходи забезпечення позову є адекватними та співмірними з вимогами, на забезпечення яких вони вживаються, та прямо стосуються предмету спору.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 р. у справі № 916/3147/19, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса оскаржило її до Південно - західного апеляційного господарського суду, посилаючись на відсутність правових підстав для забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса вчиняти будь - які дії, щодо припинення водовідведення за адресою: м. Одеса, проспект Добровольського, 122/1А.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За приписами ч. 5 та абз. 1 ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, тому у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін;

- імовірність настання вищезазначених негативних наслідків в разі невжиття таких заходів;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Оцінка ефективності заходу забезпечення позову здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник і майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у частині 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття "ефективний засіб", за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії"), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В ході вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Отже основною метою вжиття заходів забезпечення позову є забезпечення в подальшому виконання судового рішення або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що фізична особа - підприємець Дергачьова Віра Олександрівна м. Одеса визначила предметом позову - визнання неправомірним нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса плати за скид стічних вод з перевищенням концентрації забруднюючих речовин в міську каналізаційну мережу в сумі 131 988,10 грн.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову, обґрунтована існуванням загрози відключення водовідведення, що зробить неможливим використання об`єкту підприємницької діяльності за призначенням та завдасть збитків, щодо оплачених, але не наданих послуг відвідувачам фітнес - клубу.

При цьому, обраний заявником захід забезпечення позову передбачає заборону Товариству з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса вчиняти будь - які дії, щодо припинення водовідведення за адресою: м. Одеса, проспект Добровольського, 122/1А.

З цього приводу, суд апеляційної інстанції зазначає, що заборона Товариству з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса вчиняти будь - які дії, щодо припинення водовідведення не співвідноситься з предметом позову про визнання неправомірним нарахування плати за скид стічних вод з перевищенням концентрації забруднюючих речовин в міську каналізаційну мережу.

Більш того, сплативши додатково нараховану плату за скид стічних вод з перевищенням концентрації забруднюючих речовин в сумі 131 988,10 грн., позивач матиме можливість безперешкодно користуватися послугами водовідведення при здійсненні господарської діяльності, а у випадку визнання місцевим господарським судом такого нарахування незаконним, за домовленістю з відповідачем у справі врахувати цю суму в рахунок оплати майбутніх послуг з водовідведення або вимагати її повернення на власний рахунок.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що вжиті місцевим господарським судом заходи забезпечення позову не сприятимуть ефективному захисту і відновленню порушених прав та інтересів заявника.

За викладених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 р. по справі № 916/3147/19 підлягає скасуванню, як така, що не відповідає нормам процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 267-282 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" м. Одеса задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 р. по справі № 916/3147/19 скасувати.

Фізичній особі - підприємцю Дергачьовій Вірі Олександрівні м. Одеса у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України

Повний текст постанови складено та підписано 27.01.2020 р.

Головуючий суддя : Л.В. Лавриненко

Судді: О.Ю. Аленін

І.Г. Філінюк