УХВАЛА

м. Київ

29.01.2020Справа № 22/114

Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськова М.О., розглянувши заяву Акціонерного товариства закритого типу "Укркомплектмонтажналагоджування" про відвід судді судді Грєхової О.А. від розгляду справи №22/114

За первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КСГ"

до Акціонерного товариства закритого типу "Укркомплектмонтажналагоджування"

про розірвання договору та стягнення збитків у розмірі 300000,00 грн

За зустрічним позовом Акціонерного товариства закритого типу "Укркомплектмонтажналагоджування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КСГ"

про стягнення 221915,82 грн.

Представники: без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 22/114 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КСГ" до Акціонерного товариства закритого типу "Укркомплектмонтажналагоджування" про розірвання договору та стягнення збитків у розмірі 300000,00 грн та за зустрічним позовом Акціонерного товариства закритого типу "Укркомплектмонтажналагоджування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КСГ" про стягнення 221915,82 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 справа № 22/114 прийнята до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Грєхова О.А., суддя Мудрий С.М., суддя Полякова К.В., підготовче засідання призначено на 27.01.2020.

У судове засідання 27.01.2020 з`явились представники сторін, представники відповідача за первісним позовом подали заяву про відвід судді Грєхової О.А.

Ухвалою суду від 27.01.2020 за результатами розгляду заяви Акціонерного товариства закритого типу "Укркомплектмонтажналагоджування" про відвід судді Грєхової О.А. суд дійшов висновку про необгрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим заяву про відвід судді Грєхової О.А. від розгляду справи №22/114 передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2020, справу № 22/114 передано на розгляд судді Лиськова М.О. для вирішення питання про відвід головуючої судді Грєхової О.А. від розгляду справи № 22/114.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства закритого типу "Укркомплектмонтажналагоджування" про відвід головуючої судді Грєхової О.А. від розгляду справи № 22/114 (далі також - заява про відвід суддів), суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

В обґрунтування поданої заяви представники Акціонерного товариства закритого типу "Укркомплектмонтажналагоджування" посилаються на ту обставину, що у матеріалах справи міститься протокол повторного автоматичного розподілу справи від 28.03.2016 року у якому зазначено - «Справу №22/114 передано на розгляд колегії у складі Головуючий суддя: Яковенко А.В., судді - Грєхова О.А., Трофименко Т.Ю.». Із протоколу не зрозумілі причини та підстави проведення такого повторного розподілу. Заявник вважає, що повторний розподіл відбувся з метою збереження сформованого і діючого впродовж тривалого періоду складу суду на який вчинявся вплив сторонніх осіб зацікавлених у вирішення спору на користь ТОВ «КСГ».

Суддя Грехова О.А., за твердженням заявників, перебувала у складі колегії в той час коли між Товариством і судом мав місце реальний конфлікт інтересів під час слухання цієї справи, а після його виявлення і підтвердження головуючою на той час суддею Яковенко А.В., яка заявила самовідвід з цього приводу, не повинна була бути включена до складу нових колегій суддів, як під головуванням судді Маринчена Я.В. так і під головуванням судді Усатенко І.В., тобто - штучним шляхом.

АТЗТ "Укркомплектмонтажналагоджування» зазначає, з вини колегії суддів за участю судді Грехової О.А. істотно порушено статтю 69 Господарського кодексу України (чинна до 15 грудня 2017 року) і положення п. 1 статті 6 Конвенції відносно вимог щодо судового розгляду справи впродовж розумного строку, що підтверджується такими фактичними обставинами.

Зокрема, 28 жовтня 2016 року. Господарським судом міста Києва було отримано матеріали справи надіслані Київським апеляційним господарським судом після розгляду і задоволення апеляційної скарги Товариства на ухвалу Господарського суду міст Києва від 02 серпня 2016 року про зупинення провадження у справі у зв`язку з повторним призначенням судової будівельно-технічної експертизи у пункті 3 резолютивної частини Постанови Київського апеляційного господарського суду від 04 жовтня 2016 року зазначено: «Матеріали справи № 22/114 надіслати до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.» (виділено нами). Однак, суд за участю судді Грехової О.А. поставив себе над законом і без продовження розгляду справи, не приймаючи рішення про зупинення провадження у справі, у непроцесуальний спосіб (через листи головуючої судді - Яковенко А.В.) вчиняв певні дії щодо повторного проведення судової будівельно- технічної експертизи не дивлячись на існуючий реальний конфлікт інтересів, що був підтверджений 15 жовтня 2017 року під час судового засідання у якому головуюча суддя Яковенко А.В. заявила про самовідвід (письмова заява про самовідвід є матеріалах справи). Отже, з вини колегії суддів, за безпосередньою участю судді члена колегії - Грехової О.А. розгляд справи №22/114 незаконно та безпідставно не проводився впродовж 351 дня (з 29 жовтня 2016 включно по 14 жовтня 2017 року) не дивлячись на пряму вказівку апеляційної інстанції після оскарження Товариством зупинення провадження у справі.

Провадження у справі було відкрито з грубим порушенням норм процесуального права та з метою реалізації планів ТОВ "КСГ" на незаконне збагачення. Позовна заява ТОВ "КСГ" побудована на надуманих, сфальшованих, підроблених і виготовлених під замовлення доказах.

З огляду на зміст доводів заявника суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

За висновком Європейського суду з прав людини у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

У контексті об`єктивного критерію, окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення Суду у справі Газета Україна-Центр проти України, no. 16695/04, від 15.07.2010).

Разом з тим, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.

При об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини четвертої статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За таких обставин, відхиляється як підстава для відводу суддів твердження заявника, щодо відсутності безсторонності у головуючої судді Грехової О.А. у справі №22/114, оскільки суддя Грехова О.А. вже приймала участь у розгляді даної справи як учасник попередніх судових колегій, в той час як між Товариством і судом, за твердженням заявника, мав місце реальний конфлікт інтересів, а також з вини колегії суддів за участі судді Грехової О.А. розгляд справи безпідставно не проводився впродовж 351 дня.

Наведені представником позивача у заяві доводи, за яких, на його думку, є сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Грехової О.А. мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу вчинення ними дій, які б свідчили про їх упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність суддів не наведено.

Суд враховує, що право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У рішенні у справі "Олександр Волков проти України" зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Заява представників Акціонерного товариства закритого типу "Укркомплектмонтажналагоджування" про відвід головуючої судді Грехової О.А. від розгляду справи №22/114 не містить обставин, які підтверджують сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Жодних обґрунтувань щодо наявності обставин, які у розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставою для відводу судді, заявником не наведено. Доказів для спростування безсторонності судді Грехової О.А. заявником до своєї заяви не додано.

Більш того, як вже вказувалося, відвід повинен бути вмотивованим та подання самої лише заяви без належних обґрунтувань та доказів не є достатньою підставою для відводу судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Кожен суддя об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов`язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (рішення Суду у справі "Газета "Україна-Центр" проти України" (заява 16695/04) від 15.07.2010, у справі "Білуха проти України" (заява N 33949/02) від 09.11.2006).

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що заява Акціонерного товариства закритого типу "Укркомплектмонтажналагоджування" про відвід головуючої судді Грехової О.А. від розгляду справи №22/114 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 35, 38, 39, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства закритого типу "Укркомплектмонтажналагоджування" про відвід головуючої судді Грехової О.А. від розгляду справи №22/114.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 29.01.2020 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду відповідно до приписів статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.О. Лиськов