ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2020 р. Справа№ 920/627/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Секретар судового засідання: Браславець Ю.Ю.

За участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 21.01.2020.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 09.09.2019 у справі № 920/627/19 (суддя Джепа Ю.А. м. Суми, повний текст рішення складено 19.09.2019)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Инеко", м. Суми

до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, м. Суми

про внесення змін до договорів купівлі-продажу

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.06.2019 товариство з обмеженою відповідальністю "Инеко" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (надалі - відповідач/скаржник) про внесення змін до договорів купівлі-продажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що обставини щодо неможливості врегулювання земельних питань не були відомі товариству з обмеженою відповідальністю "Инеко" під час укладення Договорів, а стали відомі останньому лише на стадії розробки проектів землеустрою, відтак на момент укладення Договорів позивач не міг передбачити неможливість виконання п. 5.14. Окрім того, позивач не може урегулювати земельні питання з причин, які від нього не залежать, про що відповідач належним чином та неодноразово був повідомлений.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 09.09.2019 у справі № 920/627/19 (суддя Джепа Ю.А. м. Суми, повний текст рішення складено 19.09.2019) позов задоволено.

Судове рішення мотивоване тим, що під час дії спірних договорів істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися під час їх укладення, розірвання договорів потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договорів на змінених умовах, отже мають місце умови, які є достатньою підставою для зміни умов Договорів в розумінні ст. 652 Цивільного кодексу України шляхом виключення пунктів 5.14. з їх змісту.

Не погодившись із вказаним рішенням, Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням процесуального права. В апеляційній скарзі Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради зазначає, зокрема, що судом першої інстанції не було з`ясовано причин неможливості виконання п. 5.1.4 спірних договорів та не з`ясовано можливості чи доцільності продовження строків виконання цих умов договорів купівлі-продажу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 у справі № 920/627/19 відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 09.09.2019 у справі № 920/627/19 призначено на 05.11.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 у справі № 920/627/19 оголошено перерву у даній справі до 10.12.2019.

06.11.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Инеко" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, позивач просить апеляційну скаргу Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради № 431/19юр від 04.10.2019 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 09.09.2019 у справі № 920/627/19 - без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2019 у справі № 920/627/19 відмовлено у задоволенні клопотання Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 у справі № 920/627/19 відмовлено у задоволенні клопотання Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції; розгляд апеляційної скарги Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 09.09.2019 у справі № 920/627/19 відбудеться у раніше призначеному судовому засіданні 10.12.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 у справі № 920/627/19 оголошено перерву у даній справі до 21.01.2019; зобов`язано позивача надати: 1) заяву від 13.04.2016 про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду; дозвіл від 23.05.2019 на розробку проекту землеустрою (на які посилається позивач у позовній заяві); зобов`язано відповідача надати: 1) копію рішення Сумської міської ради № 4341-МР від 13.05.2015 "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради № 856-МР від 26.10.2011 "Про затвердження переліків об`єктів, які перебувають у комунальній власності і підлягають приватизації"; 2) відповідь Сумської міської ради на лист позивача № 18/09 від 15.09.2016.

15.01.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради надійшло пояснення № 18/20юр від 10.01.2020.

20.01.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Инеко" надійшли додаткові письмові пояснення вих. № 4/01 від 17.01.2020.

В судовому засіданні 21.01.2020 представником позивача надано додаткові письмові пояснення № 2 з додатками, а саме: копія рішення Сумської міської ради № 4078-МР від 03.03.2015 та додаток до рішення Сумської міської ради «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» № 4078-МР від 03.03.2015, які долучено до матеріалів справи № 920/627/19. Проте, судом апеляційної інстанції вказані документи не взято до уваги, так як їм не було надано оцінки судом першої інстанції.

21.01.2020 в судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив її задовольнити, а рішення Господарського суду Сумської області від 09.09.2019 у справі № 920/627/19 - скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні 21.01.2020 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив апеляційну скаргу Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті судового рішення, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, рішенням Сумської міської ради № 735-МР від 04.05.2016 управління майна комунальної власності Сумської міської ради було реорганізовано шляхом приєднання його до новоствореного департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради з 05.05.2016.

Згідно з п. 1.8. Положення про департамент забезпечення ресурсних платежів, затвердженого рішенням Сумської міської ради № 2019-МР від 26 квітня 2017 року, позивач є правонаступником Управління майна комунальної власності Сумської міської ради по усіх майнових та немайнових правах та обов`язках.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 лютого 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ИНЕКО" та Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради (в подальшому Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради) було укладено договори купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу (надалі - Договори) (а.с. 10-13, т.1).

Відповідно до п. 1.1. Договорів, відповідач на підставі рішення Сумської міської ради № 4341-МР від 13.05.2015 «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради № 856-МР від 26.10.2011», «Про затвердження переліків об`єктів, які перебувають у комунальній власності і підлягають приватизації» (зі змінами) зобов`язується передати у власність позивачу нежитлове приміщення площею 1 300,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, будинок 165/57 та нежитлове приміщення площею 1 062,0 кв.м., яке знаходить за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, будинок 165/59, які є комунальною власністю територіальної громади міста Суми на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 11.03.2015 реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виданий 11.03.2015 індексний № 34744861, а позивач зобов`язується прийняти вказані об`єкти приватизації, сплатити їх ціну у термін, визначений цими Договорами та здійснити реєстрацію об`єкта приватизації згідно з чинним законодавством.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з метою врегулювання земельних відносин 13.04.2016 ним були подані заяви до Сумської міської ради про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду; укладений договір на виконання проекту землеустрою; 23.05.2016, відповідно до ч. 3 ст.123 Земельного кодексу України, отримано дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Проте в процесі розробки проектів землеустрою були виявлені факти, за якими земельні ділянки на даний час не можуть бути надані Сумською міською радою в оренду, про що повідомлено Сумського міського голову 15.09.2016 (лист 18/09).

Тобто, продавець не повідомив ТОВ "ИНЕКО" на момент укладання вказаних вище Договорів, що він не оформив земельну ділянку, на якій розташовані вказані вище об`єкти, за собою, а позивач самостійно не може врегулювати дане питання у зв`язку з відсутністю у нього відповідних повноважень.

Таким чином, через невжиття відповідачем заходів з оформлення земельної ділянки ТОВ "ИНЕКО" позбавлене юридичної можливості укласти договір оренди чи викупити вказану земельну ділянку, у зв`язку з чим просить суд внести зміни до Договорів шляхом виключення з них пунктів 5.1.4.

У відповідності до приписів ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 626 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, розділом V визначено обов`язки покупця (позивача):

« 5.1.1.В установлений цим Договором строк сплатити ціну продажу Об`єкта приватизації з урахуванням податку на додану вартість.

5.1.2. В установлений цим Договором строк прийняти Об`єкт приватизації.

5.1.3. Функціональне використання Об`єкта приватизації обов`язково узгоджувати з відповідними службами міста.

5.1.4. Протягом року після підписання договору купівлі - продажу врегулювати земельні відносини згідно з діючим законодавством.

5.1.5. Укласти договори з постачальниками комунальних послуг та з підприємством, яке надає експлуатаційні послуги та послуги, пов`язані з утриманням місць загального користування, в місячний термін з моменту набуття права власності.

5.1.6. Утримувати Об`єкт приватизації у належному санітарному, протипожежному і технічному стані т нести всі витрати, пов`язані з цим, та забезпечувати його охорону.

5.1.7. Надавати Продавцю необхідні матеріали, відомості, документи тощо про виконання умов цього Договору. Не перешкоджати Продавцю у здійсненні контролю за виконанням умов цього Договору.

5.1.8. Подальше відчуження Об`єкта приватизації можливе лише за умови збереження для нового власника зобов`язань, визначених у пункті 5.1 Договору, виключно за згодою органу приватизації, який здійснює контроль за їх виконанням.

5.1.9. У разі подальшого відчуження приватизованого об`єкта новий власник Об`єкта приватизації зобов`язаний у двотижневий строк з дня переходу до нього права власності на Об`єкт приватизації подати органу приватизації копії документів, що підтверджують його право власності.

5.1.10. Договори про подальше відчуження Об`єкта приватизації, обтяженого зобов`язаннями, що визначені у Договорі, підлягають нотаріальному посвідченню та у випадках, передбачених законодавством, - державній реєстрації.

5.1.11. Відсутність погодження органом приватизації подальшого відчуження Об`єкта приватизації є підставою для визнання правочинів щодо такого відчуження недійсними».

Статтею 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 ГК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відтак, прийняті сторонами зобов`язання повинні виконуватись належним чином.

Разом з тим, розділом IV Порядку внесення змін до договорів купівлі-продажу державного (комунального) майна, затвердженому наказом Фонду державного майна України 18 жовтня 2018 року № 1328 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2018 р. за № 1341/32793 «Порядок підготовки проекту договору про внесення змін» встановлений алгоритм дій внесення змін, що включає наступне:

1. Проект договору про внесення змін готується з урахуванням вимог чинного на час його укладання законодавства. Проект договору про внесення змін має також ураховувати чинність вимог законодавства щодо інших умов договору купівлі-продажу, до якого вносяться зміни.

2. Якщо ініціатором внесення змін до договору купівлі-продажу виступає власник, пропозиції щодо внесення зазначених змін подаються ним у листі, що направляється органу приватизації, з яким укладався договір купівлі-продажу, за його місцезнаходженням.

3. Орган приватизації у двотижневий строк з дати надходження пропозицій щодо внесення змін до договору купівлі-продажу у відсутності необхідних документів для прийняття остаточного рішення повідомляє про це заявника листом.

4. Визначені органом приватизації документи власник подає до органу приватизації, де їх реєструють в установленому законодавством порядку.

5. У двадцятиденний строк після одержання від власника всіх потрібних документів їх розглядає орган приватизації. Якщо зауваження відсутні, договір про внесення змін підписується органом приватизації.

6. За наявності зауважень щодо поданих документів або обґрунтованої незгоди з поданою пропозицією про внесення змін до договору купівлі - продажу орган приватизації у двотижневий строк готує і направляє заявнику протокол розбіжностей. Повторний розгляд доопрацьованих документів здійснюється відповідно до вимог цього Порядку.

7. Якщо ініціатором внесення змін до договору купівлі-продажу виступає орган приватизації, він направляє проект договору про внесення змін з належним обґрунтуванням власнику.

8. Власник, одержавши проект договору про внесення змін, підготовлений органом приватизації, в двадцятиденний строк подає до органу приватизації підписаний проект договору про внесення змін. У разі незгоди із зазначеним проектом власник надсилає в цей самий строк протокол розбіжностей.

У разі незгоди власника з проектом договору про внесення змін до договору за ініціативою органу приватизації, комісія органу приватизації не може приймати рішення про такі зміни.

Орган приватизації повинен звернутись до суду з обґрунтованою вимогою щодо внесення запропонованих змін до договору купівлі-продажу.

Повторний розгляд доопрацьованих документів здійснюється відповідно до вимог цього Порядку.

9. Розгляд поданих заявником документів, у тому числі документів, необхідних для прийняття остаточного рішення щодо внесення змін до договору купівлі-продажу, підготовку протоколу розбіжностей на виконання пункту 6 цього розділу, встановлення обґрунтованості змін до договорів купівлі-продажу та підготовку проектів договорів про внесення змін у державному органі приватизації здійснює структурний підрозділ державного органу приватизації, до функціональних обов`язків якого належить контроль за виконанням умов договорів купівлі-продажу.

10. Проекти договорів про внесення змін погоджуються із структурним підрозділом, який відповідає за правове забезпечення роботи державного органу приватизації.

11. Договір про внесення змін не підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, передбачених законом.

Усі пов`язані з нотаріальним посвідченням договору про внесення змін витрати у випадках, якщо нотаріальне посвідчення договору про внесення змін передбачене законодавством, покладаються на власника об`єкта приватизації.

12. По одному примірнику договору про внесення змін зберігаються в органі приватизації та у власника об`єкта приватизації.

13. Усі матеріали щодо розгляду та внесення змін до договору купівлі-продажу зберігаються згідно з вимогами порядку ведення діловодства органу приватизації.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (статті 654 Цивільного кодексу України).

Враховуючи вимоги спеціального нормативного акту (Порядку внесення змін) та положення Цивільного кодексу України внесення відповідних змін до договорів купівлі-продажу об`єкту приватизації має особливості, що зумовлені самим таким об`єктом.

Окрім того, правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим врегульовано нормами Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» під час приватизації об`єкта державної або комунальної власності шляхом його продажу на аукціоні, викупу між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу.

Укладення та внесення змін до договорів купівлі-продажу здійснюються відповідно до вимог законодавства.

Зміни, що вносяться до договорів купівлі-продажу, укладених у процесі приватизації, здійснюються в порядку, що затверджується Фондом державного майна України, та не можуть передбачати:

- зменшення відповідальності покупця за невиконання ним зобов`язань;

- зменшення загального обсягу інвестицій, визначених договором купівлі-продажу.

З урахуванням вищевикладеного, виключення з договорів пунктів, якими позивач прийняв на себе певні зобов`язання прямо суперечать нормам Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Отже, зменшення взятих суб`єктом господарювання на себе зобов`язань прямо суперечить нормам чинного законодавства.

Також, згідно пунктів 1, 3, 4, 7 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» з дня набрання чинності цим законом (01.01.2013) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;

які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

4. У державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності;

які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук;

які належать до земель оборони;

б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

Таким чином, оскільки майно з 13.01.2011 перейшло у комунальну власність, то станом на 01.01.2013 земля під майном залишилась у комунальній власності територіальної громади міста Суми.

У відповідності до приписів статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною 1 ст. 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відтак, набуття у користування земельних ділянок чітко визначено, а у позивача відсутні перешкоди для завершення процедури оформлення земельних ділянок.

Крім того, договори купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу підписано без складання протокольних розбіжностей.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Инеко" не підлягають задоволенню.

Разом з тим, заперечення позивача наведені у відзиві на апеляційну скаргу не спростовують доводів апеляційної скарги та в цілому зводяться до заперечення фактичних обставин справи і невірного тлумачення норм законодавства.

Також, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх заперечень проти апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що висновок місцевого господарського суду про задоволення позову є необґрунтованим, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Витрати по сплаті судового збору, понесені при поданні апеляційної скарги, підлягають відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 124, 129-1 Конституції України, ст. ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 09.09.2019 у справі № 920/627/19 скасувати.

3. Прийняти нове рішення. У позові відмовити повністю.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Инеко" (40021, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, будинок 165/57, ) на користь Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Садова, 33, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5 763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн 00 коп.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду Сумської області.

6. Справу № 920/627/19 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано - 27.01.2020.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова