ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2020 справа № 914/1851/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства «Галицька торгова мережа», м. Львів

про: розірвання договору оренди та зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення,

За участю представників:

від позивача: Коваль О.І. - згідно довіреності № б/н від 09.01.2020 року;

від відповідача: Немоловська-Хмара З.П., згідно довіреності №ГТМ-2019/02 від 20.09.2019 року;

ВСТАНОВИВ:

09.09.2019 р. Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства Галицька торгова мережа про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 16.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.10.2019 року.

24.09.2019 року за вх. № 39176/19 представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання, в якому просить в зв`язку з неотриманням копії позовної заяви та додатків до неї, надати для ознайомлення матеріали справи.

В підготовче засідання 08.10.2019 р. представники сторін з`явилися.

Протокольною ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 08.10.2019 року, в підготовчому засіданні оголошено перерву до 06.11.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.10.2019 року виправлено описку у п.1 резолютивної частини протокольної ухвали господарського суду Львівської області від 08.10.2019 року в якій слід читати "в підготовчому засіданні оголосити перерву до 11.11.2019 року о 14 год.10 хв."

08.10.2019 року за вх. № 41591/19 представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання про поновлення строку для подання відзиву та відзив на позовну заяву.

28.10.2019 року за вх.№44256/19 представник позивача через канцелярію суду подав відповідь на відзив.

08.11.2019 року за вх. № 46328/19 представник відповідача через канцелярію суду подав заперечення на відповідь на відзив.

11.11.2019 року за вх. № 3029/19 представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів.

В підготовче засідання 11.11.2019 р. представник позивача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

В підготовче засідання 11.11.2019 р. представник відповідача з`явився. Підтримав клопотання про продовження строку підготовчого провадження. В зв`язку з неявкою в підготовче засідання представника позивача, просить відкласти розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 11.11.2019 року клопотання представника відповідача від 11.11.2019 року за вх. № 3029/19 про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів задоволено, продовжено строк підготовчого провадження у справі № 914/1851/19 на 30 днів та підготовче засідання відкладено на 03.12.2019 року.

Ухвалою-викликом Господарського суду Львівської області від 03.12.2019 року, підготовче засідання відкладено на 11.12.2019 року.

10.12.2019 року за вх. №51901/19 представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

В підготовче засідання 11.12.2019 р. представник позивача з`явився.

В підготовче засідання 11.12.2019 р. представник відповідача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 11.12.2019 року, закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/1851/19 до судового розгляду по суті на 13.01.2020 р.

В судове засідання 13.01.2020 р. представник позивача з`явився. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Просить позов задоволити із підстав викладених у позовній заяві і у відповіді на відзив із врахуванням доданих доказів у справі.

В судове засідання 13.01.2020 р. представник відповідача з`явився. Відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечила повністю. Просить в позові відмовити із підстав, викладених у відзиві та із врахуванням доданих доказів у справі.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 13.01.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.12.1999 року між Управлінням комунального майна (правонаступником якого є Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі Позивач)), з однієї сторони, та ВАТ «Львівський хлібзавод № 1» (далі- Відповідач), з іншої, укладено договір оренди нежитлових приміщень № 7175 (далі - Договір (копія додається)), згідно з п. 1 якого, Орендодавець на умовах визначених цим договором, зобов`язується передати, а Орендар, в свою чергу, прийняти, в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення за адресою м. Львів, вул. Федьковича 8, терміном на 25 років (до 20.06.2022 року) загальною площею, відповідно до п. 3 Договору, першого поверху загальною площею 70,5 м.кв., з призначенням приміщень під хлібний магазин № 14 (п. 2 Договору). При цьому, відповідно до п. 15.2. Договору, орендар зобов`язується користуватись приміщенням (спорудами, будівлями), згідно з договором оренди, за їх призначенням.

У зв`язку з правонаступництвом Орендаря шляхом виділу з Відкритого акціонерного товариства «Львівський хлібзавод № 1» у Приватне підприємство «Галицька торгова мережа», 04.08.2010 сторони внесли зміни до вищезазначеного Договору оренди нежитлових приміщень №7175 (Д10) (копія додається).

Позивач вказує, що працівниками контрольно-інвентаризаційного відділу проведено обстеження нежитлових приміщень загальною площею 70.5 м.кв., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Федьковича, 8 та є предметом Договору оренди.

Обстеженням встановлено, що приміщення під індексом « 3-1» використовується не за цільовим призначенням, а саме для зберігання продукції ритуального призначення, доступ до приміщень під індексами « 3-2» - « 3-7» був відсутній. За результатом даного обстеження складено акт №245-нп/19 проведення перевірки приміщень та споруд, з фотофіксацією. (копія додається).

Пунктом 2 Договору визначене цільове призначення об`єкта оренди, та зазначено, що об`єкт буде використовуватись під хлібний магазин № 14.

Тому, враховуючи наведені обставини, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, як орендарем, своїх зобов`язань, позивач просить розірвати договір оренди нежитлових приміщень № 7175 від 30.12.1999 року, укладений між Управлінням комунального майна та ВАТ «Львівський хлібзавод № 1 та зобов`язати ПП «Галицька торгова мережа» повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 70,5 м.кв., що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Федьковича,8.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачений за подання даного позову судовий збір.

Позиція відповідача.

Відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зокрема, у відзиві зазначає, що відповідач належним чином виконує умови договору та вчасно здійснює оплату орендної плати. Доказів про порушення Відповідачем встановленого п.п.3, 4 Договору оренди нежитлових приміщень №7175 від 30.12.1999р. порядку та розмірів внесення орендної плати Позивач не надав.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, працівниками контрольно-інвентаризаційного відділу проведено обстеження нежитлових приміщень загальною площею 70,5 м.кв., що знаходяться за адресою: м.Львів, вул. Федьковича, 8, за результатами перевірки складено Акт №245-нп/19 проведення перевірки приміщень та споруд від 12 серпня 2019 року. Проте, Позивач не надав до Суду належних та допустимих доказів правомірності проведення такої перевірки, зокрема направлення, на підставі якого було проведено вказану перевірку. Більше того, дану перевірку проведено без участі представника ПП «Галицька торгова мережа» (Орендаря), а в матеріалах справи відсутні докази направлення Акту №245-нп/19 на адресу Відповідача поштою.

Відповідач стверджує, що акт №245-пп/19 проведення перевірки приміщень та споруд від 12 серпня 2019 року складено з порушенням норм чинного законодавства, а фотовикопіювання, додані до нього не можна вважати належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76, 77 ГПК України, оскільки такі здійсненні без прив`язки до адреси орендованих приміщень за Договором оренди нежитлових приміщень №7175 від 30.12.1999р.

Враховуючи наведене, відповідач вважає необгрунтованими твердження позивача, про те, що передане в оренду приміщення використовується всупереч договору. Тому просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідь на відзив.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якому зазначає, що відповідно до п.4.2.3. Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова (далі Положення (копія додається)) управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради здійснює контроль за використанням майна, переданого в оренду, через проведення планових та позапланових перевірок.

Працівниками контрольно-інвентаризаційного відділу проведено обстеження нежитлових приміщень загальною площею 70.5 м.кв., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Федьковича, 8 та є предметом Договору оренди. За результатом даного обстеження складено акт №245-нп/19 проведення перевірки приміщень та споруд на підставі направлення №245-нп/19 від 31.07.2019 (копія додається) та встановлено що приміщення під індексом « 3-1» використовується не за цільовим призначенням, а саме для зберігання продукції ритуального призначення.

Пунктом 2 Договору визначене цільове призначення об`єкта оренди, та зазначено, що об`єкт буде використовуватись під хлібний магазин № 14.

Як зазначає позивач, п. 6.4. Положення зазначено у разі невиконання чи неналежного виконання орендарем зобов`язань за договорами оренди, що встановлюються за результатами планових перевірок, та/або якщо інформація отримана відповідно до пункту 4.2.2, орендодавець комунального майна зобов`язаний вживати заходи для дострокового розірвання договору оренди на підставах та у порядку, встановлених законодавством України. Заходи для дострокового розірвання договору вживаються у разі виявлення і належного підтвердження фактів нецільового використання об`єктів оренди, передання об`єкта оренди в суборенду без згоди орендодавця, наявності заборгованості зі сплати орендної плати протягом 3 місяців підряд і більше, невикористання об`єкта оренди, якщо таке невикористання створює загрозу його пошкодженню чи знищенню.

Разом з тим позивач наголошує на належності і допустимості акту проведення перевірки № 245-нп/19 від 31.07.2019 як доказу у справі. Здійснення контролю за станом використання орендованих приміщень є невід`ємним правом орендодавця, яке кореспондує відповідний обов`язок орендаря.

Так, відповідно до п. 6.2 положення про оренду майна територіальної громади м. Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 № 897 «Про врегулювання питань оренди майна територіальної громади м. Львова» (зі змінами та доповненнями) Управління комунальної власності департаменту економічної політики проводить облік орендних платежів та слідкує за використанням майна способом проведення планових перевірок, але не частіше одного разу на рік.

Згідно з п. 6.3 зазначеного положення контроль за виконанням умов договору оренди комунального майна покладається на орендодавця та балансоутримувача. Проведення перевірки і складання за її результатами акта якраз і є формою такого контролю.

Таким чином, орендодавець мав право проводити перевірку орендованого приміщення; яких-небудь істотних недоліків акту перевірки, які б могли свідчити про його недопустимість як доказу, відповідачем не наведено.

Позивачем у відповіді на відзив зазначено, що відповідачем жодним чином не спростовані висновки суду першої інстанції зокрема про те, що відповідно до п.16.2 договору орендар не має права без згоди орендодавця здавати приміщення в суборенду.

Такої згоди орендодавець не надавав. Передача орендарем орендованих приміщень без згоди орендодавця в суборенду іншим особам є істотним порушенням договору.

Заперечення на відповідь на відзив.

Ознайомившись із змістом Відповіді на відзив, ПП «Галицька торгова мережа» не погоджується з доводами і запереченнями Позивача з огляду на наступне.

До відповіді на відзив Позивач додає копію Направлення №245-НП/19 від 31.07.2019. Однак, вважаємо такий доказ неналежним та недопустимим, оскільки в ньому не зазначено ні дати, ні часу проведення перевірки, а також в графі «Контактні особи, які будуть приймати участь у перевірці: представник орендаря» стоїть пропуск, що свідчить про те, що представники орендаря не були повідомлені про проведення такої перевірки, а відтак не змогли приймати у ній участь.

Враховуючи, що підставою розірвання договору визначено нецільове використання об`єкта оренди, Позивач повинен довести, у чому полягає шкода, завдана територіальній громаді, та чим саме така обставина порушує чи обмежує права орендодавця, а відтак, чи буде це істотніш порушенням умов договору оренди, що може потягнути його розірвання.

Водночас відповідач вказує на те, що саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем.

На підтвердження позовних вимог Позивачем було надано копію Акту №245-НП/19 Проведення перевірки приміщень та споруд від 12.08.2019. Однак, на думку відповідача, вказаний Акт не можна вважати належним доказом, що підтверджує використання орендованих приміщень не за цільовим призначенням, оскільки такий акт складено в односторонньому порядку, а обстеження об`єкта оренди проведено без повідомлення та участі представників орендаря.

Також до матеріалів справи Позивачем було додано фототаблиці. Проте, такі докази теж не відповідають критеріям належності та допустимості, а отже не можуть бути прийняті судом на підтвердження факту користування орендованим майном в порушення умов договору, адже із фотознімків не вбачається ані місця їх створення, ані особи, яка їх створила, а також неможливо встановити, який саме об`єкт обстежувався.

Відповідач зазначає, що 12 серпня 2019 року Позивач не міг здійснювати обстеження нежитлових приміщень за адресою вул.Федьковича, 8, оскільки на той час магазин тимчасово припинив роботу в зв`язку з підготовкою до проведення поточного ремонту, що підтверджується Наказом №290719/3 від 29.07.2019 «Щодо тимчасового припинення роботи магазину».

Відтак відповідач, вважає, що Позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявність істотного порушення Відповідачем умов договору, зокрема, використання орендованих приміщень не за цільовим призначенням.

Відповідач наголошує на тому, що ПП «Галицька торгова мережа» належним чином виконує умови договору та вчасно здійснює оплату орендної плати. Доказів про порушення Відповідачем встановленого п.п. 3,4 Договору оренди нежитлових приміщень №7175 від 30.12.1999р. порядку та розмірів внесення орендної плати Позивач не надав.

Отже, відповідач вважає позовні вимоги Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради необгрунтованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства та інтересам Орендаря, а відтак не підлягають до задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Між 30.12.1999 року між Управлінням комунального майна (правонаступником якого є Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі Позивач)), з однієї сторони, та ВАТ «Львівський хлібзавод № 1» (далі- Відповідач), з іншої, укладено договір оренди нежитлових приміщень № 7175 (далі - Договір (копія додається)), згідно з п. 1 якого, Орендодавець на умовах визначених цим договором, зобов`язується передати, а Орендар, в свою чергу, прийняти, в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення за адресою м. Львів, вул. Федьковича 8, терміном на 25 років (до 20.06.2022 року) загальною площею, відповідно до п. 3 Договору, першого поверху загальною площею 70,5 м.кв., з призначенням приміщень під хлібний магазин № 14 (п. 2 Договору).

При цьому, відповідно до п. 15.2. Договору, орендар зобов`язується користуватись приміщенням (спорудами, будівлями), згідно з договором оренди, за їх призначенням.

Згідно із п. 15.3. договору орендар зобов`язаний зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його пошкодженню та руйнуванню. Відповідно до п. 16 договору орендар не має права без згоди орендодавця передавати договірні зобов`язання іншій юридичній або фізичній особі; здавати приміщення (споруду, будівлю) у суборенду; проводити будь-які, зміни, ремонт та перепланування об`єкта оренди.

У зв`язку з правонаступництвом Орендаря шляхом виділу з Відкритого акціонерного товариства «Львівський хлібзавод № 1» у Приватне підприємство «Галицька торгова мережа» 04.08.2010 сторони внесли зміни до вищезазначеного Договору оренди нежитлових приміщень №7175 (Д10) (копія додається).

Пунктом 6.4. Положення зазначено у разі невиконання чи неналежного виконання орендарем зобов`язань за договорами оренди, що встановлюються за результатами планових перевірок, та/або якщо інформація отримана відповідно до пункту 4.2.2, орендодавець комунального майна зобов`язаний вживати заходи для дострокового розірвання договору оренди на підставах та у порядку, встановлених законодавством України. Заходи для дострокового розірвання договору вживаються у разі виявлення і належного підтвердження фактів нецільового використання об`єктів оренди, передання об`єкта оренди в суборенду без згоди орендодавця, наявності заборгованості зі сплати орендної плати протягом 3 місяців підряд і більше, невикористання об`єкта оренди, якщо таке невикористання створює загрозу його пошкодженню чи знищенню.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою перевірки додержання умов Договору, працівниками контрольно-інвентаризаційного відділу проведено обстеження нежитлових приміщень загальною площею 70.5 м.кв., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Федьковича, 8 та є предметом Договору оренди.

В даному акті зазначено, що перевіркою встановлено, що приміщення під індексом « 3-1» використовується не за цільовим призначенням, а саме для зберігання продукції ритуального призначення, доступ до приміщень під індексами «3-2» - « 3-7» був відсутній. За результатом даного обстеження складено акт №245-нп/19 проведення перевірки приміщень та споруд, з фотофіксацією. (копія додається).

Пунктом 2 Договору визначене цільове призначення об`єкта оренди, та зазначено, що об`єкт буде використовуватись під хлібний магазин № 14.

Таким чином, посилаючись на вказаний акт обстеження нежитлового приміщення, позивач вважає, що оскільки відповідачем порушено істотні умови договору, так як орендовані приміщення використовуються не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, тому слід розірвати укладений з відповідачем договір та повернути об`єкт оренди шляхом виселення відповідача з орендованих приміщень.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3842,00 грн. сплаченого судового збору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Зі змісту позовної заяви та встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають з оренди комунального майна. Дані правовідносини врегульовано відповідним договором між сторонами, нормами Глави 58 Цивільного кодексу України, Законом України Про оренду державного та комунального майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як встановлено судом, між 30.12.1999 року між Управлінням комунального майна (правонаступником якого є Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі Позивач)), з однієї сторони, та ВАТ «Львівський хлібзавод № 1» (далі- Відповідач), з іншої, укладено договір оренди нежитлових приміщень № 7175 (далі - Договір (копія додається)), згідно з п. 1 якого, Орендодавець на умовах визначених цим договором, зобов`язується передати, а Орендар, в свою чергу, прийняти, в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення за адресою м. Львів, вул. Федьковича 8, терміном на 25 років (до 20.06.2022 року) загальною площею, відповідно до п. 3 Договору, першого поверху загальною площею 70,5 м.кв., з призначенням приміщень під хлібний магазин № 14 (п. 2 Договору).

У зв`язку з правонаступництвом Орендаря, шляхом виділу з Відкритого акціонерного товариства «Львівський хлібзавод № 1» у Приватне підприємство «Галицька торгова мережа», 04.08.2010 сторони внесли зміни до вищезазначеного Договору оренди нежитлових приміщень №7175 (Д10) (копія додається).

Організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Львова, визначені в Положенні про оренду майна територіальної громади міста Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 р. № 897 (далі - Положення).

Відповідно до п. 6.2. Положення Управління комунальної власності департаменту економічної політики проводить облік орендних платежів та слідкує за використанням майна способом проведення планових перевірок, але не частіше одного разу на рік.

Контроль за виконанням умов договору оренди комунального майна покладається на орендодавця та балансоутримувача (п. 6.3. Положення).

Пунктом 6.4. Положення передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання орендарем зобов`язань за договорами оренди, що встановлюються за результатами планових перевірок, та/або якщо інформація отримана відповідно до пункту 4.2.2, орендодавець комунального майна зобов`язаний вживати заходи для дострокового розірвання договору оренди на підставах та у порядку, встановлених законодавством України. Заходи для дострокового розірвання договору вживаються у разі виявлення і належного підтвердження фактів нецільового використання об`єктів оренди, передання об`єкта оренди в суборенду без згоди орендодавця, наявності заборгованості зі сплати орендної плати протягом 3 місяців підряд і більше, невикористання об`єкта оренди, якщо таке невикористання створює загрозу його пошкодженню чи знищенню.

Згідно із п. 4.2.2. Положення підприємства, організації, установи, які є балансоутримувачами майна комунальної власності, здійснюють оперативний контроль за використанням майна користувачами. За результатами перевірки балансоутримувачі складають акти про проведення перевірки (встановленого взірця додаток 6) та скеровують їх в Управління комунальної власності. Своєчасно (у термін, який не перевищує 10 робочих днів) і у повному обсязі подають матеріали в Управління комунальної власності Департаменту економічної політики та районні адміністрації щодо орендарів (користувачів), які порушують умови договору оренди (користування) у частині цільового використання та утримання об`єктів оренди. Матеріалами у повному обсязі є письмові докази невиконання орендарями істотних умов за договорами оренди, у тому числі акти про нецільове використання об`єктів оренди, складені у встановленому порядку, з необхідними реквізитами, підписані уповноваженими особами.

Відповідно до п.4.2.3. Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова (далі Положення (копія додається)) управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради здійснює контроль за використанням майна, переданого в оренду, через проведення планових та позапланових перевірок.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено главою 20 Господарського кодексу України.

Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що порядок дострокового розірвання договору визначається положеннями статті 651 Цивільного кодексу України в сукупності зі спеціальними нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та умовами Договору.

Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором, а частиною 3 цієї норми визначено, що у разі односторонньої відмови від договору повністю або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 783 Цивільного кодексу України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна, договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

З огляду на викладене, у спірних правовідносинах господарському суду належить дослідити обставини належного чи неналежного виконання умов спірного договору його сторонами та вирішити спір із застосуванням наведених вище положень законодавства щодо критерію істотності порушень умов договору, що зумовлює для позивача необхідність довести, чого саме його було значною мірою позбавлено через порушення відповідного зобов`язання.

Враховуючи, що підставою розірвання договору визначено нецільове використання об`єкта оренди, позивачу необхідно довести, у чому полягає шкода, завдана територіальній громаді, та чим саме така обставина порушує чи обмежує права орендодавця, а відтак, чи буде це істотним порушенням умов договору оренди, що може потягнути його розірвання.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, працівниками контрольно-інвентаризаційного відділу проведено обстеження нежитлових приміщень загальною площею 70,5 м.кв., що знаходяться за адресою: м.Львів, вул. Федьковича, 8. За результатами перевірки складено Акт №245-нп/19 проведення перевірки приміщень та споруд від 12 серпня 2019 року.

Суд звертає увагу на те, що в даному акті зазначено, що перевірка проводиться на підставі Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ухвали Львівської міської ради від 19.10.2006 № 219 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», ухвали Львівської міської ради від 07.06.2007 № 897 «Про врегулювання питань майна територіальної громади м. Львова», в складі комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, акт проведення перевірки від 12.08.2019 р. №245-нп/19 підписаний зі сторони орендодавця спеціалістом 1-ої категорії КІВ УКВ ДЕР ЛМР Мельником Д.А. та провідним спеціалістом КІВ УКВ ДЕР ЛМР Кузьо Н.Б. Також в акті не зазначено в зв`язку з чим проводилася дана перевірка, не додано ні графіку планових перевірок, ні будь-яких звернень.

На підтвердження позовних вимог Позивачем було надано копію Акту №245-НП/19 Проведення перевірки приміщень та споруд від 12.08.2019. Однак, на думку відповідача, вказаний Акт не можна вважати належним доказом, що підтверджує використання орендованих приміщень не за цільовим призначенням, оскільки такий акт складено в односторонньому порядку, а обстеження об`єкта оренди проведено без повідомлення та участі представників орендаря.

Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19.02.2019 року у справі № 910/4592/18; Постанові Верховного Суду від 13.08.2019 року у справі № 910/12084/18.

Також до матеріалів справи Позивачем було додано фототаблиці. Суд оцінює критично їх, так як, такі докази теж не відповідають критеріям належності та допустимості, а отже не можуть бути прийняті судом на підтвердження факту користування орендованим майном в порушення умов договору, адже із фотознімків не вбачається ні місця їх створення, а також неможливо встановити, який саме об`єкт обстежувався.

Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 916/3212/17; Постанові Верховного Суду від 13.08.2019 року у справі № 910/12084/18.

Крім того, станом на, що 12 серпня 2019 року магазин за адресою вул.Федьковича, 8, вже тимчасово припинив роботу в зв`язку з підготовкою до проведення поточного ремонту, що підтверджується Наказом №290719/3 від 29.07.2019 «Щодо тимчасового припинення роботи магазину».

Тому, Акт №245-пп/19 проведення перевірки приміщень та споруд від 12 серпня 2019 року складено з порушенням норм чинного законодавства, а фотовикопіювання, додані до нього не можна вважати належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76, 77 ГПК України, оскільки такі здійсненні без прив`язки до адреси орендованих приміщень за Договором оренди нежитлових приміщень №7175 від 30.12.1999р.

Відтак, Позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявність істотного порушення Відповідачем умов договору, зокрема, використання орендованих приміщень не за цільовим призначенням.

Суд вважає за необхідне зазначити, що основною метою договору оренди та одним з визначальних прав орендодавця є саме своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на дату звернення позивача до суду з даним позовом позивачем сплачувалась орендна плата в повному обсязі, заборгованості з орендної плати за орендарем не обліковувалось, що підтверджує дотримання відповідачем свого визначального обов`язку за договором оренди та досягнення орендодавцем основної мети, з якою спірний договір укладався.

Отже, доводи позивача про істотне порушення відповідачем умов спірного договору не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, зокрема, не доведено, в чому саме полягає шкода, яка завдана органу місцевого самоврядування, а також яким чином порушуються права орендодавця/територіальної громади.

Навпаки внаслідок розірвання спірного договору можуть настати негативні наслідки для територіальної громади у вигляді ненадходження до місцевого бюджету орендної плати, яка справно сплачується відповідачем. Наразі, судом враховано, що ефективне використання нерухомого майна комунальної власності є основою динамічного розвитку адміністративно-територіальної одиниці, а орендна плата, в свою чергу, є одним з основних джерел наповнення

Враховуючи наведене, під час розгляду даної справи позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявності істотного порушення відповідачем умов Договору. При цьому, доводи позивача про неналежне виконання орендарем обов`язку використовувати орендоване майно за цільовим призначення не підтверджують істотності порушення, зважаючи на дотримання орендарем інших обов`язків за договором, зокрема, обов`язку сплачувати орендну плату.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України сплачений судовий збір у даній справі в розмірі 3842,00 грн. покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 74-79, 123, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Сплачений у даній справі судовий збір в сумі 3842,00 грн. покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 21.01.2020 р.

Суддя Долінська О.З.