ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"21" січня 2020 р. Справа № 924/1136/19

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Фрей В.В., розглянувши матеріали

за позовом Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Кубіцької Валентини Василівни м. Кам`янець-Подільський

про стягнення 2418грн. 60коп.

Представники учасників справи: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 22.11.2019р. позовну заяву Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" м. Київ до Фізичної особи-підприємця Кубіцької Валентини Василівни м. Кам`янець-Подільський про стягнення 2418грн. 60коп. прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/1136/19, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14:30 год. 16.12.2019р.

16.12.2019р. на адресу суду через службу діловодства від представника позивача надійшло клопотання (вх.№05-22/10918/19) про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із хворобою.

Ухвалою суд від 16.12.2019р. відкладено судове засідання для розгляду справи по суті на 10:30год. 15.01.2020р.

17.12.2019р. на адресу суду від відповідача надійшло клопотання (вх.№ 05-22/10936/19) про витребування у позивача додаткових доказів по справі.

Крім цього, 17.12.2019р. на електронну адресу суду від відповідача надійшов електронний лист з назвою "відзив на позов". При відкритті електронного листа працівниками відділу документального забезпечення-канцелярією встановлено, що він не підлягає розшифруванню, у зв`язку із пошкодженням файлу, про що відділом документального забезпечення-канцелярією складено відповідний акт від 17.12.2019р.

26.12.2019р. на адресу суду через службу діловодства від позивача надійшли письмові пояснення по справі (вх.№ 05-08/2976/19), в яких додатково обгрунтовує позовні вимоги. В своїх поясненнях зокрема зазначає, що твердження відповідача про те, що платіжними дорученнями №483 від 31.10.2016р. та №487 від 01.11.2016р. оплачені накладні згідно яких позивачем нараховано та заявлено до стягнення заборгованість не відповідають дійсності. Вказує, що кошти, які були сплачені відповідачем відповідно до зазначених платіжних доручень, позивачем було зараховано в погашення заборгованості за раніше здійснені поставки, як передбачено п.п. 6.6. Договору. Звертає увагу суду на те, що в період з 01.01.2016р. по 01.11.2016р. відповідачу було відвантажено товару на загальну суму 334842грн. 24коп., який відповідачем частково оплачено у сумі 334691грн. 26коп., а також заборгованість відповідача за отриманий товар станом на 01.01.2016р. становила 1864грн. 49коп. Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи карткою дебітора та банківськими виписками.

Крім цього, в поясненнях просить суд продовжити строк для подання додаткових доказів по справі, необхідність подання яких, у позивача виникла після отриманого від відповідача відзиву на позов.

Ухвалою суду від 15.01.2020р. задоволено клопотання позивача про продовження строку для подання додаткових доказів та прийнято подані заявником докази, клопотання відповідача про витребування додаткових доказів залишено без розгляду, а також відкладено судове засідання для розгляду справи по суті на 11:00год. 21.01.2020р.

15.01.2020р. після проведення судового засідання на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 05-22/398/20), в якому просить суд вважати пропуск строку на подання відзиву поважним та долучити його до матеріалів справи, відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Стосовно пропуску встановленого судом строку для подання відзиву на позов зазначає, що позивачу потрібно було значну кількість часу для відновлення інформації про проведення фінансово-господарської операції стосовно розрахунків з позивачем. Крім цього, у відзиві зазначає, що 29.10.2016р. відповідач отримав від позивача товар згідно видаткових накладних № 16299983 на суму 1422грн. 19коп. та № 16300023 на суму 322грн. 51коп., який повністю оплатив згідно платіжного доручення №483 від 31.10.2019р. Товар отриманий від позивача 01.11.2019р. згідно видаткових накладних №16302670 на суму 788грн. 18коп. та №16302671 на суму 237грн. 73коп. відповідач оплатив згідно платіжного доручення №487 від 01.11.2019р. Вказані обставини підтверджуються копіями виписок з банківського рахунку відповідача, які відповідачем додано до відзиву.

Також, у відзиві на позов відповідач просить суд вирішити питання розподілу судових витрат, понесених відповідачем на правову допомогу у сумі 3550грн., а також подав докази в підтвердження понесених витрат.

Розглянувши в судовому засіданні 21.01.2020р. відзив на позов суд вважає поважними причини пропуску строку на подання відзиву на позов та приймає його до розгляду.

Представники учасників справи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомили.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

01.10.2016р. між Спільним українсько-естонським підприємством у формі ТзОВ "Оптіма-Фарм ЛТД" (Постачальник) та ФОП Кубіцькою В.В. (Покупець) укладено Договір поставки №28058.

Відповідно до п.п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцеві, а Покупець прийняти та оплатити певний товар, асортимент, кількість та ціна якого, зазначені в видаткових накладних, які є його невід`ємною частиною.

Підпунктом 2.2 Договору визначено, що загальна кількість та асортимент товару, що поставляється за Договором, складається з кількості та асортименту товару, погоджених сторонами та вказаних в підписаних видаткових накладних на передачу товару.

Згідно з п.п. 3.1, 3.9, 3.14 Договору, поставка товару здійснюється окремими партіями, відповідно до поданих Покупцем та погоджених Постачальником замовлень на поставку товару. У видатковій накладній обов`язково вказується номер та дата укладення цього Договору, а також асортимент, кількість, ціна та загальна вартість товару. Якщо сторонами будуть погоджені інші умови поставки окремої партії чи партій товару, сторони підписують додаткову угоду до даного Договору, в якій зазначають такі умови.

Відповідно до п.п. 6.1 Договору, оплата покупцем товару за цим Договором здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу. При цьому порядок оплати товару за цим Договором (попередня оплата чи оплата з відстроченням платежу) обирається Покупцем при поданні Замовлення на поставку.

Якщо Постачальником здійснюється дві та більше поставок Товару на користь Покупця, грошові суми, що отримує Постачальник від Покупця за цим Договором, покривають заборгованість Покупця перед Постачальником в порядку черговості, починаючи з першої очікуваної оплати (самої раньої дати кінцевого строку оплати, який зазначений у видаткових накладних), яку зобов`язаний здійснити Покупець за цим Договором, за видатковими накладними в порядку зростання дати кінцевого строку оплати грошових сум за видатковими накладними на товар, який постачався, незалежно від того, що вказано Покупцем в призначенні платежу при здійсненні оплати. (п.п. 6.6 Договору).

Відповідно до п.п. 12.10 Договору, цей Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє на протязі двох календарних років, а в частині розрахунків-до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно з умовами даного Договору.

Договір підписано представниками сторін та скріплено відтиском печаток.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу товар згідно видаткових накладних, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: №16299983 від 28.10.2016р. на суму 1422грн. 19коп., №16300023 від 28.10.2016р. на суму 322грн. 51коп., №16302670 від 31.10.2016р. на суму 788грн. 18коп., №16302671 від 31.10.2016р., загалом позивачем поставлено товару відповідачу на суму 2770грн. 61коп.

Зазначені накладні підписані представниками сторін та скріплені відтиском печаток сторін.

Також в матеріалах справи наявна картка дебітора за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р., з якої вбачається, що станом на 01.01.2016р. заборгованість у відповідача перед позивачем рахувалась 1864грн. 49коп.

По картці дебітора відображено також поставки та оплати поставленого товару які відбувались між сторонами до укладення договору від 01.10.2016р., а саме у період з 04.01.2016р. по 30.09.2016р.

У картці дебітора зазначено, що після укладення договору від 01.10.2016р. за період з 06.10.2016р. по 01.11.2016р. позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 25589,10грн. За період з 07.10.2016р. по 01.11.2016р. відповідачем сплачено 25589грн. 26коп. при цьому суми поставки товару, повністю відповідають фактично сплаченим за ці поставки коштам.

Так, 06.10.2016р. товару поставлено на суму 3918грн. 97коп., яка сплачена 07.10.2016р., 11.10.2016р. поставлено товару на суму 1790грн. 44коп., яка сплачена 12.10.2016р., 18.10.2016р. поставлено товару на суму 4297,47грн., яка сплачена 18.10.2016р., 18.10.2016р. поставка товару на суму 2018грн. 19коп. сплачена 19.10.2016р., 19.10.2016р. поставка товару на суму 3368грн. 67коп. сплачена повністю 20.10.2016р., 21.10.2016р. поставка товару на суму 1630грн. 61коп. сплачена повністю 24.10.2016р., 25.10.2016р. поставка товару на суму 3476грн. 82коп. сплачена повністю 25.10.2016р., 27.10.2016р. поставка товару на суму 2316грн. 48коп. сплачена повністю 28.10.2016р., 28.10.2016р. поставка товару на суму 1744грн. 70коп. сплачена повністю 31.10.2016р., 31.10.2016р. поставка товару на суму 1025грн. 91коп. сплачена повністю 01.11.2016р.

Відповідно до поданих відповідачем копій виписок з банківського рахунку, відповідачем повністю оплачено отриманий товар згідно платіжних доручень №483 від 31.10.2016р. на суму 1744грн. 70коп. та №487 від 01.11.2016р. на суму 1025грн. 91коп.

Позивач вважаючи, що відповідачем не оплачено заборгованість по договору від 01.10.2016р. за поставлені згідно накладних товари на суму 1744грн. 70коп. від 29.10.2016р., на суму 1025грн. 91коп. від 01.11.2016р. просить суд стягнути 2015грн. 47коп. заборгованості в примусовому порядку. Підставою позовних вимог вказано саме договір №28058 від 01.10.2016р.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 403грн. 10коп. - відсотків за користування чужими грошовими коштами.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази по суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо, судом береться до уваги таке.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що 01.10.2016р. між сторонами було укладено Договір поставки №28058, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцеві, а Покупець прийняти та оплатити певний товар, асортимент, кількість та ціна якого, зазначені в видаткових накладних, які є його невід`ємною частиною.

Правовідносини, що виникли між сторонами характеризуються ознаками договору поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов Договору поставки, поставлено відповідачу товар на загальну суму 2770грн. 61коп. згідно видаткових накладних, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: №16299983 від 28.10.2016р. на суму 1422грн. 19коп., №16300023 від 28.10.2016р. на суму 322грн. 51коп., №16302670 від 31.10.2016р. на суму 788грн. 18коп., №16302671 від 31.10.2016р.

Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Умовами п.п. 6.1 Договору, оплата покупцем товару за цим Договором здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу. При цьому порядок оплати товару за цим Договором (попередня оплата чи оплата з відстроченням платежу) обирається Покупцем при поданні Замовлення на поставку.

Відповідно до поданих відповідачем копій виписок з банківського рахунку, відповідачем повністю повністю оплачено отриманий товар згідно платіжних доручень №483 від 31.10.2016р. на суму 1744грн. 70коп. та №487 від 01.11.2016р. на суму 1025грн. 91коп.

Позивач у своїх письмових поясненнях від 26.12.2019р. (вх.№ 05-08/2976/19) зазначає про те, що кошти, які були сплачені відповідачем згідно платіжних доручень №483 від 31.10.2016р. на суму 1744грн. 70коп. та №487 від 01.11.2016р. на суму 1025грн. 91коп., позивачем було зараховано в погашення заборгованості за раніше здійснені поставки, як передбачено п.п. 6.6. Договору.

Крім цього, вказує, що в період з 01.01.2016р. по 01.11.2016р. відповідачу було відвантажено товару на загальну суму 334842грн. 24коп., який відповідачем частково оплачено у сумі 334691грн. 26коп., а також заборгованість відповідача за отриманий товар станом на 01.01.2016р. становила 1864грн. 49коп., що підтверджується наданими позивачем до матеріалів справи карткою дебітора та банківськими виписками.

Розглядом поданої позивачем карточки дебітора за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р., судом вбачається, що позивач здійснював поставки товару відповідачу загалом в період з 04.01.2016р. по 31.10.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено Договір поставки 01.10.2016р., таким чином усі поставки товару, які здійснювались позивачем до моменту укладання Договору вважаються такими, що здійснені поза межами Договору.

Дослідженням наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що в період дії договору від 01.10.2016р., усі поставки були оплочені, а саме 06.10.2016р. товару поставлено на суму 3918грн. 97коп., яка сплачена 07.10.2016р., 11.10.2016р. поставлено товару на суму 1790грн. 44коп., яка сплачена 12.10.2016р., 18.10.2016р. поставлено товару на суму 4297,47грн., яка сплачена 18.10.2016р., 18.10.2016р. поставка товару на суму 2018грн. 19коп. сплачена 19.10.2016р., 19.10.2016р. поставка товару на суму 3368грн. 67коп. сплачена повністю 20.10.2016р., 21.10.2016р. поставка товару на суму 1630грн. 61коп. сплачена повністю 24.10.2016р., 25.10.2016р. поставка товару на суму 3476грн. 82коп. сплачена повністю 25.10.2016р., 27.10.2016р. поставка товару на суму 2316грн. 48коп. сплачена повністю 28.10.2016р., 28.10.2016р. поставка товару на суму 1744грн. 70коп. сплачена повністю 31.10.2016р., 31.10.2016р. поставка товару на суму 1025грн. 91коп. сплачена повністю 01.11.2016р.

Твердження позивача про те, що кошти, які були сплачені відповідачем на виконання умов Договору згідно платіжних доручень, позивачем було зараховано в погашення заборгованості за раніше здійснені поставки, як передбачено п.п. 6.6. Договору, судом оцінюються критично, оскільки вказаним пунктом договору сторони погодили порядок зарахування оплачених коштів за товару поставлені в межах даного договору. При цьому умовами укладеного договору не передбачалось поширення його дії на правовідносини сторін, що виникли до його укладення.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно вимог статей 73, 76, 77 та 79 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими, не підтверджені належними доказами, тому у позові необхідно відмовити повністю.

Крім цього, відповідач у відзиві на позов просить суд вирішити питання розподілу судових витрат у сумі 3550грн. понесених ним на отримання правової допомоги. В підтвердження понесених витрат відповідачем подано копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №22/2 від 11.02.2011р.; Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 16.12.2019р. на суму 3550грн. (з якої 800грн. - вивчення матеріалів справи, 500грн. - консультація клієнта та узгодження правової позиції (1год.), 1500грн. - складання відзиву (8год.); 750грн.- складання клопотання про витребування доказів.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у позові судовий збір та витрати на правничу допомогу покладаються на позивача.

Щодо заявлених до відшкодування відповідачем витрат на правничу допомогу в розмірі 3550грн. судом враховується таке.

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, частиною третьою ст. 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В підтвердження понесених витрат відповідачем подано копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №22/2 від 11.02.2011р.; Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 16.12.2019р. на суму 3550грн. (з якої 800грн. - вивчення матеріалів справи, 500грн. - консультація клієнта та узгодження правової позиції (1год.), 1500грн. - складання відзиву (8год.); 750грн.- складання клопотання про витребування доказів.

Дослідивши подані представником відповідача докази в підтвердження витрат на правничу допомогу, судом враховується, що витрати на правничу допомогу підтверджені відповідно до вимог ч.3 ст.126 ГПК України.

Таким чином, заявником, згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, було доведено надання йому послуг правової допомоги під час розгляду справи №924/672/19 у Господарському суді Хмельницької області.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Разом з тим поряд зі згаданим принципом змагальності сторін іншими основними засадами (принципами) господарського судочинства також є: верховенство права та пропорційність.

Відповідно до статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Правові позиції Верховного Суду щодо співмірності судових витрат із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності викладені у постановах №909/371/18 від 25.06.2019р., №916/2102/17від 20.05.2019р.

Зважаючи на критерії пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права, суд приходить до висновку, що заявлені відповідачем до відшкодування витрати у сумі 3550грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатами обсягом послуг, вартісю затраченого часу на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

З огляду на що, справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу на 60% від попередньо заявленої суми, а тому відшкодуванню підлягають витрати на оплату правничої допомоги у сумі 1420грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 75, 123, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" м. Київ до Фізичної особи-підприємця Кубіцької Валентини Василівни м. Кам`янець-Подільський про стягнення 2418грн. 60коп. відмовити.

Стягнути з Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-а, ) на користь Фізичної особи-підприємця Кубіцької Валентини Василівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 1420грн. (одна тисяча чотириста двадцять гривень) витрат на правничу допомогу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 27.01.2020р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1-до справи,

2-позивачу СП українсько-естонське підприємство у формі ТзОВ "Оптіма-Фарм, ЛТД" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-а),

3-відповідачу ФОП Кубіцька В.В. ( АДРЕСА_1 ).

Адресатам рекомендованим з повідомленням про вручення.