ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"24" січня 2020 р. м. Ужгород Справа № 907/691/18

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

при секретарі судового засідання - Тягнибок К.О.,

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-АВП", м. Ужгород, Коневича Євгенія Івановича, м. Ужгород про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження/передачу в оренду/безоплатне користування/відповідальне зберігання та накладення арешту щодо спірного майна у справі № 907/691/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РГСН", м. Ужгород, Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-АВП", м. Ужгород, Коневича Євгенія Івановича , м. Ужгород до Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк", м. Ужгород про визнання зобов`язання за Договором кредитної лінії № 02-1/3л-30 від 26.03.2007 року між ТОВ КБ "Коопінвестбанк" правонаступником якого є АТ "Комінвестбанк" та ТОВ "РГСН", з подальшими змінами і доповненнями, припиненим; стягнення з АТ "Комінвестбанк", в користь ТОВ "РГСН" 12 620 733 грн. 06 коп. в рахунок відшкодування 90% перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя; визнання зобов`язання за Договорами застави майна, укладеними між "Коопінвестбанк" правонаступником якого є АТ "Комінвестбанк" та ТОВ "ЕКО-АВП", 26.09.2011 року № 02-04/4з-123; між "Коопінвестбанк" правонаступником якого є АТ "Комінвестбанк", та фізичною особою-підприємцем Коневичем Євгенієм Івановичем, 25.07.2011 року № 02-04/4з-92, - припиненими; вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про приватне обтяження рухомого майна: № 16744946 від 01.03.2018 року, Боржник - ТОВ "ЕКО-АВП", Боржник - Коневич Євгеній Іванович ; зобов`язання АТ "Комінвестбанк" повернути в натурі ТОВ "ЕКО-АВП" (його керівнику або уповноваженому представнику) наступне рухоме майно: 1. Деревоподрібнююча машина DP 660 Е - 1 штука; 2. Димосос ДН 12,5 - 1 штука; 3. Комплект ВРП № 4 пр.0, під дв. 5,5/3000 - 1 штука; 4. Транспортер ТРС - 1 штука; 5. Труба d 600 s=2 із флапцями s=4 L-2.5 - 3 штуки; 6. Шнек L-6 м - 2 штуки; 7. 3мішувач БМК-1,5.02.000 з ел.двиг. 2,2/1000 - 1 штука; 8. Молоткова дробілка ДМУ - 1 штука; 9. Шнековий транспортер - 1 штука; 10. Дозатор - 1 штука; 11. Теплогенератор ТГ-1 с системой подачи - 1 штука; 12. Агрегат сушки-измельчения АС-4-1500 - 1 штука; 13. Дисковий сепаратор - 1 штука; 14. Шнек ф 160 - 1 штука; 15. Транспортер - 1 штука; 16. Шнек - 1 штука; 17. Транспортер скребковий - 1 штука, - яке перебувало в заставі, згідно Договору застави майна № 02-04/4з-123 від 26.09.2011 року, із змінами та доповненнями, і знаходиться на території майнового комплексу, за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, с. Нижні Ворота, вулиця Верховинська, 140; зобов`язання АТ "Комінвестбанк", повернути в натурі Коневичу Євгенію Івановичу (його керівнику абр уповноваженому представнику) наступне рухоме майно: 1. вібропрес - 1 шт.; 2. форма-блок рваний - 1 шт.; 3. форма-бпок стіновий - 1 шт.; 4. форма-блок теобразний - 1 шт.; 5. форма - "HOLLAND" - 1 шт.; 6. форма - "UNI-DEKOR" - 1 шт.; 7. бетономішалка - 1 шт.; 8. прес для розколювання блоків - 1 шт.; яке перебувало в заставі, згідно Договору застави майна № 02-04/4з-92 від 25.07.2011 року і знаходиться на території майнового комплексу, за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, с. Нижні Ворота, вулиця Верховинська, 140 (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог), з участю представників: позивача 1, 2, 3 - Бондарєва О.С., адвокат, ордер серії АО № 1000325 від 19.06.2019 року, Бондарєва О.С., адвокат, ордер серії АО № 1000326 від 19.06.2019 року, Бондарєва О.С., адвокат, ордер серії ЗР 82154 від 31.05.2019 року, від відповідача - Мікрюков С.В., адвокат, довіреність № 1482 від 22.08.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У підготовчому засіданні 28.11.2019 року представник позивачів подала суду заяву б/н від 27.11.2019 року про забезпечення позову у даній справі, якою просить суд до набрання рішенням у даній справі законної сили заборонити відповідачу вчиняти будь - які дії, спрямовані на відчуження/передачу в оренду/безоплатне користування/ відповідальне зберігання та накласти арешт щодо наступного спірного майна:

1. Деревоподрібнююча машина DP 660 Е - 1 штука;

2. Димосос ДН 12,5 - 1 штука;

3.Комплект ВРП № 4 пр.0, під дв. 5,5/3000 - 1 штука;

4.Транспортер ТРС - 1 штука;

5.Труба d 600 s=2 із флапцями s=4 L-2.5 - 3 штуки; 6.Шнек L-6 м - 2 штуки;

7. 3мішувач БМК-1,5.02.000 з ел.двиг. 2,2/1000 - 1 штука;

8. Молоткова дробілка ДМУ - 1 штука;

9. Шнековий транспортер - 1 штука;

10. Дозатор - 1 штука;

11.Теплогенератор ТГ-1 с системою подачі -1 штука;

12. Агрегат сушки - измельчения АС-4-1500 - 1 штука;

13. Дисковий сепаратор - 1 штука;

14.Шнек ф 160 - 1 штука;

15.Транспортер - 1 штука;

16. Шнек - 1 штука;

17.Транспортер скребковий - 1 штука,

яке перебувало в заставі, згідно Договору застави майна № 02-04/4з-123 від 26.09.2011 року, із змінами та доповненнями, і знаходиться на території майнового комплексу, за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, с. Нижні Ворота, вулиця Верховинська, 140;

1. Вібропрес - 1 шт.;

2. Форма - блок рваний - 1 шт.;

3. Форма - блок стіновий - 1 шт.;

4. Форма - блок теобразний - 1 шт.;

5. Форма - "HOLLAND" - 1 шт.;

6. Форма - "UNI-DEKOR" - 1 шт.;

7. Бетономішалка - 1 шт.;

8. Прес для розколювання бпоків - 1 шт.,

яке перебувало у заставі, згідно Договору застави майна № 02-04/4з-92 від 25.07.2011 року і знаходиться на території майнового комплексу, за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, с. Нижні Ворота, вулиця Верховинська, 140.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову представник позивачів покликається на наступні обставини.

Зокрема, стверджує, що у матеріалах справи міститься достатньо доказів щодо кількісних, якісних та видових характеристик перерахованого вище обладнання, яке є предметом спору, і це констатовано судом в ухвалі від 26.03.2019 року; знаходження даного конкретного спірного обладнання на території майнового комплексу за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, с. Нижні Ворота, вул. Верховинська, 140, що визнано під час підготовчих засідань представником відповідача в частині майна, яке було предметом Договорів застави і про повернення якого наразі позивачами ставиться питання.

За переконанням представника позивачів, із доказів, які були витребувані судом і представлені відповідачем, вбачається, що станом на 03.07.2018 року - момент опечатування та опломбування території майнового комплексу уповноваженими представниками Банку, спірне обладнання, про витребування якого заявлено вимогу, і яке було предметом застави по зобов`язанням ТОВ "РГСН", за договорами застави майна № 02-4/4з-123 та № 02-04/4з-92, в кількості 25 найменувань та 30 одиниць, перебувало на території майнового комплексу за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, с. Нижні Ворота, вул. Верховинська, 140, що також підтверджуються Актом перевірки заставного майна від 03.07.2018 року та Додатками у вигляді фототаблиць до нього; щодо цього ж самого майна, в аналогічній кількості, 27.04.2018 року Правлінням Банку ухвалено рішення про прийняття його на баланс. При цьому найменування, кількісні та якісні характеристики майна, як в протоколі правління банку від 27.04.2018 року, так і в акті перевірки заставного майна від 03.07.2018 року конкретизовані, тобто спірне майно, яке було предметом застави, ідентифіковано.

В ході підготовчих засідань представником відповідача визнано ту обставину, що спірне обладнання, про повернення якого заявлено вимогу, і яке було предметом застави по зобов`язанням ТОВ "РГСН", за договорами застави майна № 02-4/4з-123 та № 02-04/4з-92, в кількості 25 найменувань та 30 одиниць, і по даний час перебуває на території майнового комплексу за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, с. Нижні Ворота, вул. Верховинська, 140.

Крім цього, представник позивачів зазначає, що з відеозапису, здійсненого 18.10.2019 року за адресою місцезнаходження майнового комплексу: Воловецький район, с. Нижні Ворота, вул. Верховинська, 140 (що підтверджується координатами здійснення відеозйомки), вбачається, що наразі спірне рухоме майно (обладнання та устаткування), яке є предметом спору в даній справі, експлуатуються і використовується за призначенням невідомими позивачам особами. Компакт - диск із копією відеозапису представником позивачів долучено до матеріалів справи.

При цьому, представник позивачів повідомив суд, що оригінал відеозапису знаходиться на мобільному пристрої Samsung GаІаху А20, моделі SM-A205FN, серійний номер НОМЕР_1 в розпорядженні ОСОБА_2 .

За наведених обставин, представник позивачів вказує, що не відповідає дійсності твердження відповідача про те, що спірне рухоме майно ніким не експлуатуються і не використовується, що свідчить про його недобросовісну поведінку і намагання ввести в оману суд та позивачів щодо фактичних обставин по справі.

Наведене, за переконанням позивача, дає підстави дійти обґрунтованих припущень про те, що відповідачем і надалі, без оформлення відповідних договорів, буде передаватись в користування невідомих осіб спірне обладнання та устаткування, що може спричинити значне погіршення його якісних та виробничих характеристик. При цьому, користуючись значною віддаленістю місця знаходження спірного обладнання, відповідач буде й надалі продовжувати вводити в оману як суд, так і позивачів, стверджуючи про те, що спірне обладнання ніким не експлуатується та не використовується.

Таким чином, представник позивачів стверджує, що у випадку можливого задоволення судом зменшених позовних вимог ТОВ "ЕКО-АВП" та Коневича Є.І . , виконання рішення суду може бути утрудненим через погіршення спірного обладнання та устаткування за якістю на момент виконання рішення (природній знос в процесі експлуатації та використання), можливого його знищення та виведення з ладу в зв`язку з неналежною експлуатацією.

Представник позивачів наполягає на співмірності обраних ним заходів забезпечення позову із заявленими ними позовними вимогами, оскільки співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними насідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Представник позивачів зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

В той же час, з покликанням на відсутність можливості заподіяння збитків, які можуть бути спричинені відповідачеві забезпеченням позову у справі, представник позивачів наголошує на відсутності підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Звертаючись до суду із даною заявою про забезпечення позову, представник позивачів в якості доказу надав компакт - диск із копією відеозапису, здійсненого за його інформацією 18.10.2019 року за адресою місцезнаходження майнового комплексу: Воловецький район, с. Нижні Ворота, вул. Верховинська, 140, у підтвердження факту використання та експлуатації спірного рухомого майна невідомими особами.

В подальшому, з метою дотримання визначених ГПК України приписів щодо подання електронних доказів, представник позивачів згідно заяви від 23.12.2019 року надала до суду DVD-R диск, на якому міститься копія електронного доказу, засвідчена електронним цифровим підписом.

Відповідач проти забезпечення позову у даній справі заперечив, про що подав суду відповідні письмові заперечення № 02-93/6-183 від 23.12.2019 року. Вказує, що клопотання позивачів є необґрунтованим, наведені у ньому обставини не відповідають дійсності та нормативно не доведені. Поданими запереченнями відповідач навів аргументи щодо неможливості прийняття як доказу поданого представником позивачів відеозапису, оскільки порядок його подання та засвідчення стороною позивачів не дотримано, з огляду на що підлягає витребуванню для огляду оригінал цифрового доказу, а саме, мобільний пристрій, на який проводилася зазначена відеозйомка.

Крім того, як вказує представник відповідача, вказаний доказ на підставі ст. 77 ГПК України одержаний з порушенням закону, так як особа, яка здійснював зйомку, не є учасником справи, незаконно проникла до майнового комплексу з обмеженим режимом доступу, який належить відповідачу, без повідомлення останнього про наміри проведення відеозйомки, з огляду на що працівники банку не були присутні при проведенні такої.

Заперечив представник відповідача і щодо суті поданої представником заяви про забезпечення позову та стверджує про помилковість тверджень, що обладнання, яке є предметом спору у даній справі, використовується невідомими особами без оформлення відповідних договорів.

Так, АТ "КОМІНВЕСТБАНК" на підставі договору безоплатного користування нежитлового приміщення від 22.08.2018 року передав у безоплатне користування частину майнового комплексу, а саме, будівлю складу готової продукції літера "Д" площею 1436,00 кв.м., що розташований за адресою: Воловецький район, смт. Нижні Ворота, вул. Верховинська, буд. 140 строком до 31 грудня 2019 року. Тобто, у користування було передано тільки частину нерухомого майна. Рухоме майно, про яке стверджує представник позивачів, у користування, оренду, відповідальне зберігання не передавалося, а представником позивачів у заяві про забезпечення позову не наведено переліку обладнання, яке начебто відповідач передав у користування третіх осіб.

Крім того, наголошує відповідач і на тому, що позивачами замовчується той факт, що на території майнового комплексу знаходиться також і обладнання інших юридичних осіб, з якими позивачі мали договори оренди, заборгованість по яких є предметом розгляду судових справ. За такої обставини, користувачі приміщення під літерою "Д" можуть використовувати або орендувати обладнання, належне іншим юридичним особам, а не позивачам.

За твердженням відповідача, у поданій суду заяві про забезпечення позову позивачі не наводять жодної інформації щодо технічного стану обладнання, переданого у заставу згідно договорів застави, адже із врахуванням їх експлуатації протягом більше ніж 8 років, таке обладнання вже могло бути виведеним із ладу, непридатним до використання та списаним з балансу; не подано бухгалтерських та інших документів, з яких би можна було встановити інформацію щодо строку введення такого рухомого майна в експлуатацію та строку його використання, а також дані зносу та амортизації обладнання.

З врахуванням заперечень відповідача щодо недотримання представником позивачів порядку подання та засвідчення електронних доказів, господарський суд у підготовчому засіданні 24.01.2020 року за участі представників спору здійснив перегляд відеозапису, здійсненого 18.10.2019 року за адресою місцезнаходження майнового комплексу: Воловецький район, с. Нижні Ворота, вул. Верховинська, 140 із мобільного пристрою Samsung GаІаху А20, моделі SM-A205FN, серійний номер НОМЕР_1, наданий представником позивачів.

Розглянувши матеріали поданої заяви про забезпечення позову та письмові обґрунтування сторін щодо такої, суд дійшов наступних висновків.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. п. 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За приписами п. 4 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язуються застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

В свою чергу, обираючи, який саме захід забезпечення позову слід застосовувати у тій чи іншій справі, господарський суд у справах за позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна повинен виходити з того, що арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

При зверненні з заявою про вжиття заходів забезпечення позову позивачами зазначено перелік майна, щодо якого відповідачу необхідно заборонити вчиняти дії по відчуженню/передачі в оренду/безоплатне користування/відповідальне зберігання та накладення на нього арешту. Суд погоджується з тим, що позивачем наведено кількісні, якісні та видові характеристики обладнання, однак, таке майно не є індивідуально визначеним, жодне майно не має індивідуальних ознак, а технічні паспорти чи інші документи, які б містили серійні номери вказаних приладів суду подано не було.

Проведена Коневичем Є.Є. на території майнового комплексу за адресою: Воловецький район, с. Нижні Ворота, вул. Верховинська, 140 відеозйомка жодним чином не фіксує того, яке саме обладнання (із відображенням його родових ознак, якісних та технічних характеристик) та ким використовується на момент проведення зйомки, не забезпечує можливості суду встановити відповідність такого обладнання обладнанню, яке було передане у заставу згідно договорів застави майна № 02-4/4з-123 та № 02-04/4з-92, про повернення якого позивачами ставиться вимога у даній справі.

При цьому, як вбачається із доданої відповідачем до матеріалів справи копії договору від 22.08.2018 року, частину майнового комплексу, а саме, будівлю готової продукції під літерою "Д" використовує Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша українська біопаливна компанія", що не виключає можливості використанням ним у своїй господарській діяльності майна, схожого чи аналогічного за технічними характеристиками до майна, переданого позивачами у заставу, про повернення якого ставиться вимога у даній справі.

Тобто, із долучених представником позивачів до матеріалів заяви про забезпечення позову доказів не вбачається, що на території майнового комплексу за адресою: Воловецький район, с. Нижні Ворота, вул. Верховинська, 140 знаходиться саме те майно, яке було передано в заставу згідно договорів застави майна № 02-4/4з-123 та № 02-04/4з-92, та про повернення якого позивачами ставиться вимога у даній справі.

Як наслідок, позивачами не доведено твердження про те, що майно, передане у заставу згідно договорів застави майна № 02-4/4з-123 та № 02-04/4з-92, про повернення якого позивачами ставиться вимога у даній справі, на території вищевказаного майнового комплексу передається відповідачем у користування третім особам, що може призвести до погіршення якісних та технічних характеристик обладнання чи виведення такого із ладу, та відповідно унеможливлення реального виконання рішення суду у даній справі в разі задоволення позовних вимог.

Слід зазначити, що встановлення правового статусу, належності майна, що є предметом позову, як і самого факту його перебування на території майнового комплексу за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, с. Нижні Ворота, вул. Верховинська, 140, буде здійснюватися судом на стадії розгляду справи по суті після дослідження та оцінки поданих сторонами доказів, що виключає можливість суду надавати оцінку та формулювати висновки щодо вказаних обставин на стадії підготовчого провадження.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положеннями ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Системний аналіз наведених положень Господарського процесуального кодексу України дає підстав дійти висновку про те, що позивачі, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, повинні підтвердити ті обставини, на які вони посилаються у заяві, певними доказами, на підставі яких суд має встановити обґрунтованість поданої заяви.

Таким чином, посилання позивачів на вчинення відповідачем дій щодо надання в орендне користування третіх осіб рухомого майна (обладнання), переданого у заставу згідно договорів застави майна № 02-4/4з-123 та № 02-04/4з-92, та про повернення якого позивачами ставиться вимога у даній справі, що може призвести до погіршення його якісних та технічних характеристик, виведення його з ладу, та як наслідок унеможливлення виконання рішення у даній справі в разі задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у доказах, поданих суду в обґрунтування заяви про забезпечення позову.

Здійснивши оцінку доводів позивачів в сукупності, суд дійшов висновку, що ними не доведена обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь - які дії, спрямовані на відчуження/передачу в оренду/безоплатне користування/відповідальне зберігання та накладення арешту на спірне майно може призвести до утруднення чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що є підставою для відмови у застосуванні заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 79, 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-АВП", м. Ужгород, Коневича Євгенія Івановича , м. Ужгород про забезпечення позову у справі № 907/691/18 відмовити.

2. На підставі ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали). Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду.

3. Копію ухвали надіслати сторонам спору.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено і підписано 29.01.2020 року.

Суддя Пригара Л.І.