ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3640/19
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради(61003, м. Харків, м-н. Конституції, буд. 7)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБ" (62495, Харківська обл., смт. Васищеве, в'їзд Орєшкова, буд. 3)
про стягнення 1236625,35 грн.
за участю представників:

від позивача - Судаков Д.О., довіреність №08-21/4464/2-19 від 27.12.2019

від відповідача - Пуговкіна А.Є., довіреність б/н від 03.01.2020

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБ" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 1236625,35 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у період з 01.08.2018 по 31.10.2019 не сплачував плату за користування земельною ділянкою площею 0,6530 га по проспекту Індустріальному, 104-А у м. Харкові, внаслідок чого зберіг за рахунок позивача, як власника земельної ділянки майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи складається із витрат зі сплати судового збору за звернення з даним позовом до суду у розмірі 18549,38 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 03.12.2019 о 12:15.

03.12.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду Харківської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 29318), який досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.12.2019 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 16.12.2019 об 11:30.

09.12.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду Харківської області від позивача надійшла заява про продовження встановленого судом процесуального строку для надання відповіді на відзив (вх. № 29829).

09.12.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду Харківської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 30196) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2019 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 09.01.2020 о 12:15.

08.01.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду Харківської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь (вх. № 198) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.01.2020 об 11:40.

Позивач у судове засідання 21.01.2020 з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на свою користь безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 1236625,35 грн.

Відповідач у судове засідання 21.01.2020 з'явився, проти позову заперечив повністю, просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 21.01.2020 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення учасників справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Рішенням Харківської міської ради від 20.12.2004 № 227/04 ЗАТ "Спіка - Плюс" надано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,6530 га по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові для завершення будівництва складу паливно-мастильних матеріалів строком до 01.12.2006 р. На підставі вказаного рішення між Харківською міською радою та ЗАТ "Спіка - Плюс" 28.09.2005 було укладено договір оренди землі № 82122/05 (т.с. І а.с. 70-74).

Із обставин справи вбачається, що земельна ділянка загальною площею 0,6530 га по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові передана до земель запасу міста на підставі акту приймання - передачі земельної ділянки від 20.06.2019 № 138/18 (т.с. І а.с. 17). Інше речове право припинено 10.07.2018 (т.с. І а.с. 68).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.10.2019 № 186023509 право власності на нежитлову будівлю літ. «П-1» загальною площею 69,3 кв.м. по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові зареєстрована за відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОБ" на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.2016 № 2089.

Із наявного у матеріалах справи витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.09.2019 № НВ-019 убачається, що земельна ділянка по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові з кадастровим номером :01:003:0001 зареєстрована як об'єкт цивільних прав 31.10.2005.

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому наголошує про те, що враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку, земельна ділянка площею 0,6530 га з кадастровим номером :01:003:0001 по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові у період з 01.08.2018 по 31.10.2019 перебувала у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради

Згідно з інформацією ГУ ДПС у Харківській області від 09.10.2019 № 2167/9/20-40-04-03-17 відповідач не значиться платником плати за землю в Індустріальному районі м. Харкова.

Сам розрахунок розміру безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати (т.с. І а.с. 27-28) здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові (кадастровий номер :01:003:0001) від 01.07.2019 № 1091/0/45-19, виданий Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області (т.с. І а.с. 23).

Враховуючи вищенаведене, за твердженнями позивача, відповідач у період з 01.08.2018 по 31.10.2019 не сплачував за користування земельною ділянкою по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради ,як власника земельної ділянки за вказаною адресою, майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 24.10.2019 проведено обстеження земельної ділянки, яким встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоб" використовує земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0001 по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «П-1», право власності на яку зареєстровано за відповідачем.

Із обставин справи вбачається, що вказане обстеження здійснено з урахуванням звіту з геодезичної зйомки земельної ділянки по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові, розробленого ТОВ "Геодезично - вишукувальний центр" а витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.09.2019 № НВ-019.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові (кадастровий номер :01:003:0001) від 01.07.2019 № 1091/0/45-19, виданого Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області, площа вказаної земельної ділянки складає 0,6530 га.

За результатами обстеження складено Акт обстеження земельної ділянки по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові від 24.10.2019 (т.с. І а.с. 29-33).

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

В силу статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Судом встановлено, що відповідач правомірно володіє та використовує нежитлову будівлю літ. "П-1", що розташовані на земельній ділянці площею 0,6530 га по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові.

Відповідач у період з 01.08.2018 по 31.10.2019 не був власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов'язаннях. Натомість для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

В силу статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об'єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, на якій ці об'єкти розміщені.

У даному разі, судом встановлено, що відповідач є власником нерухомого майна, нежитлової будівлі літ. "П-1", що розташована на земельній ділянці площею 0,6530 га по просп. Індустральному, 104-А у м. Харкові (яка сформована як об'єкт цивільних прав), оскільки останнє належить йому на праві приватної власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Матеріали справи не містять доказів належного оформлення власником будівель права користування земельною ділянкою за спірний період, зокрема, укладення відповідного договору оренди з Харківською міською радою та державної реєстрації такого права, а також те, що земельна ділянка, на якій розташовані нежитлова будівля літ. "П-1", що розташована на земельній ділянці площею 0,6530 га по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові сформована як об'єкт цивільних прав з іншою площею ніж та, яку зазначає позивач.

Зі змісту глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та з урахуванням положень статті 1212 Цивільного кодексу України до моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах №922/207/15 і № 922/5468/14.

За змістом статей 74, 77, 86 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з заявлених позивачем вимог про сплату коштів за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, при вирішенні спору необхідно враховувати таке.

Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч. 1 ст. 21 названого Закону).

Визначення земельної ділянки наведено в частині 1 статті 79 Земельного кодексу України, відповідно до положень якої земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Як встановлено приписами ч.1, 3, 4, 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Зазначені обставини, з урахуванням вимог статті 77 ГПК України, повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду землі" об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

При вирішенні даного спору, слід перевірити, з урахуванням наданих позивачем доказів, чи є земельна ділянка, за користування якою позивач просить стягнути збережені кошти (в розмірі орендної плати), сформованим об'єктом цивільних прав.

Відповідно до п.1, 2 ст. 1 Закон України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера;

Стаття 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлює, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Судом встановлено, що земельна ділянка по просп. Індустріальноиу, 104-А у м. Харкові із кадастровим номером: :01:003:0001 площею 0,6530 га сформована як об'єкт цивільних прав.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що земельна ділянка по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові із кадастровим номером: :01:003:0001 площею 0,6530 га є сформованою, як об'єкт цивільних прав.

Водночас, судом враховано, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі №920/739/17).

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Матеріали містять Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за № 1091/0/45-19 від 01.07.2019, виданий Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області (т.с. І а.с. 23), згідно якого встановлено, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером :01:003:0001 по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові становить 12366253,00 грн.

Отже судом встановлено, наявність наданих позивачем у справі доказів про вищевказану земельну ділянку, що використовується відповідачем, яким підтверджується сформування даної земельної ділянки, як об'єкту цивільних прав, та наявність у матеріалах справи Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Водночас, щодо заперечень відповідача стосовно того, що приблизний розмір земельної ділянки, яку фактично використовує відповідач складає 0,0107 га, тому немає правових підстав для стягнення з нього безпідставно збережених коштів за земельну ділянку у розмірі , яка йому не надавалась та не переходила за ст. 120 Земельного кодексу України, суд зазначає про те, що спірна земельна ділянка є сформованою, має свій кадастровий номер :01:003:0001) та відповідну загальну площу (0,6530 га) і саме на вказаній земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля, що належить відповідачу.

З урахуванням наведеного, доводи відповідача, які викладено останнім в обґрунтування своїх заперечень у відзиві та у запереченнях та відповідь не спростовують даних, що зазначені в Акті обстеження земельної ділянки по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові від 24.10.2019 (т.с. І а.с. 29-33).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У свою чергу, ст. 12 Земельного кодексу України визначає, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст, належать, зокрема, повноваження щодо розпорядження землями територіальних громад, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства (п.п. а, є ст. 12).

Перевіривши розрахунки Харківської міської ради, які здійснені на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 1091/0/45-19 від 01.07.2019 (т.с. І а.с. 23), виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, суд дійшов висновку, що вони є вірними та здійснені на підставі Земельного кодексу України; Податкового кодексу України; Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 №1269/13; Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 №41/08; Рішення Харківської міської ради від 03.07.2013 №1209/13 «Про затвердження «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013».

Таким чином, враховуючи правомірне володіння та використання відповідачем нежитлової будівлі літ. "П-1", розташованої на земельній ділянці площею 0,6530 га з кадастровим номером: :01:003:0001 по просп. Індустріальному, 104-А у м. Харкові оскільки останнє належать йому на праві власності, сформування вказаної земельної ділянки, як об'єкту цивільних прав, заявлення до стягнення з відповідача суму безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 01.08.2018 по 31.10.2019, тобто за період, коли вказана земельна ділянка була сформована, наявність у матеріалах справи Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за № 1091/0/45-19 від 01.07.2019, виданий Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, проте відповідне право щодо вказаної земельної ділянки за відповідачем не зареєстровано, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає позовні вимоги Харківської міської ради щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБ" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 1236625,35 грн. за період з 01.08.2018 по 31.10.2019 законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням вимог статті 129 ГПК України, з огляду на висновки суду про задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються у даному разі на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБ" (62495, Харківська обл., смт. Васищеве, в'їзд Орєшкова, буд. 3, ) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7, ) - безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 1236625,35 грн. та 18549,38 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "28" січня 2020 р.

Суддя Г.І. Сальнікова