Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1045/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

секретаря судового засідання Воробйової І.Г.

за участю представників сторін:

- від позивача: Мороз О.В. - адвокат, дов. від 01.10.2019 (в режимі відеоконференції)

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙД" (Волинська область, м. Луцьк)

до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (м. Житомир)

про стягнення 527191,77 грн.

У засіданні суду оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 238 ГПК України.

ТОВ "ВОГ ТРЕЙД" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 527191,77 грн., з яких, 439758,00 грн. основного боргу, 62690,96 грн. інфляційних нарахувань, 24742,81 грн. 3% річних, а також 7907,88 грн. судового збору.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем обов`язку щодо проведення оплати за отриманий бітум дорожній, який поставлено позивачем згідно з договором купівлі-продажу № 07/05 (з доставкою) від 07.05.2018.

Ухвалою від 23.10.2019 господарський суд постановив відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання на 19.11.2019 о 11:40.

Ухвалою від 19.11.2019 господарський суд відклав розгляд справи у підготовчому засіданні на 10.12.2019 о 10:30; витребував від сторін відповідні документи згідно з резолютивною частиною цієї ухвали (а. с. 71).

Ухвалою від 10.12.2019 господарський суд закрив підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 24.12.2019 о 10:30 (а. с. 78).

Ухвалою від 24.12.2019 господарський суд відклав розгляд справи по суті, призначив наступне засідання суду на 22.01.2020 о 10:00 год. (а. с. 83).

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач своїм правом на надання відзиву на позов не скористався, свого представника в судове засідання не направив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а. с. 84).

За ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Подання заяв по суті справи є правом учасників процесу (ч. 4 ст. 161 ГПК України).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.1997 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, в якій вона є стороною.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте не скористався правами, передбаченими ст. 165 ГПК України та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

07.05.2018 між ТОВ "ВОГ ТРЕЙД" (постачальник, позивач) та ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" (покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу №07/05 (з доставкою) (далі - договір) (а. с. 11-16), відповідно до п. 1.1 якого встановлено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступні товари: бітум БНД 60/90 (БНД 70/100) (далі - товар).

Пунктом 1.2 договору погоджено, що найменування (номенклатура, асортимент) товару - бітум. Кількість товару, що підлягає поставці згідно умов цього договору становить 50 тон. Кількість товару є орієнтовною, остаточна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором визначається відповідно до заявок покупця, оформлених згідно вимог цього договору. Покупець на свій розсуд, керуючись власними господарськими потребами визначає загальну кількість заявок на поставку товару та не зобов`язаний замовляти товар на всю суму, визначену сторонами як ціна договору.

Ціна цього договору становить 780000,00 грн., в тому числі ПДВ, що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару (п. 3.1 договору).

У п. 4.1 договору сторонами погоджено, що розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати покупцем рахунку постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у пункті 4.2 договору.

Відповідно до п. 4.3 договору сторонами встановлено, що покупець зобов`язується розрахуватися з постачальником за отриманий товар на протязі 30-60 днів з моменту отримання від постачальника документів, зазначених в п. 4.1., п. 4.2. цього договору. У випадку затримки постачальником передачі повного пакету документів, визначених договором цінним листом з описом вкладення покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання постачальником взятих на себе зобов`язань.

Згідно з п. 5.1 договору постачальник здійснює поставку товару на склад покупця. Покупець надає постачальнику письмову заявку.

Відповідно до п. 5.4 договору Після передачі товару та виконання обов`язку з поставки уповноважена покупцем особа підписує видаткові накладні на отриманий товар та передає їх постачальнику (п. 5.4. договору).

Датою передачі товару від продавця покупцю, вважається дата підписання видаткової накладної на товар, що засвідчує реальне отримання товару за кількістю та якістю матеріально - відповідальними (уповноваженими) особами, які визначені сторонами та виконання постачальником умов договору (п. 5.5. договору).

Покупець зобов`язався приймати поставлені товари згідно з видатковими накладними актом приймання-передачі товару (п.п. 6.1.2 п. 6.1 договору).

Як зазначено, позивачем на виконання умов зазначеного договору купівлі-продажу поставлено відповідачу товар - бітум дорожній 70/100 на загальну суму 777722,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі нафтопродуктів № 11926 від 07.05.2018.

Відповідач сплатив позивачу за отриманий товар частково на суму 337964,00 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної оплати за отриманий товар, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 527191,77 грн., з яких, 439758,00 грн. основного боргу, 62690,96 грн. інфляційних нарахувань, 24742,81 грн. 3% річних, а також 7907,88 грн. судового збору.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це положення кореспондується зі ст.193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору купівлі - продажу № 07/05 (з доставкою) від 07.05.2018.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

3. Щодо вимоги позивача про стягнення основного боргу у сумі 439758,00 грн.

Позивачем на виконання умов договору купівлі-продажу поставлено відповідачу товар - бітум дорожній 70/100 на загальну суму 777722,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі нафтопродуктів № 11926 від 07.05.2018 (а.с. 17).

В матеріалах справи міститься заявка вих. № 580, від 08.05.2018 на поставку товару (а.с. 58) та рахунок-фактура № 497 від 07.05.2019 на суму 777722,00 грн. (а.с.59).

Про вантажні перевезення товару за вказаним актом прийому-передачі нафтопродуктів свідчать такі товарно - транспортні накладні:

- № 634 від 07.05.2018 (а. с. 60);

- №07 від 08.05.2018 (а. с. 61).

Позивачем у письмових поясненнях зазначено, що поставка товару здійснювалась з оформленням акту прийому-передачі нафтопродуктів № 11926 від 07.05.2018; видаткова накладна на поставку товару сторонами договору не оформлялась; додаток № 1 до договору у вказаному акті зазначено помилково (а. с. 55 - 57).

24.06.2019 відповідачем частково сплачено позивачу за отриманий товар 337964,00 грн., про що свідчить довідка вих. № 02-5/8-4/426, від 16.10.2019 Волинського регіонального відділення АТ "Банк інвестицій та заощаджень" (а. с. 63) та картка банківського рахунку за період з 01.05.2018 до 23.09.2019 (а. с. 20).

Отже, неоплаченим залишився товар на загальну суму 439758,00 грн.

Доказів сплати заборгованості в повному обсязі станом на дату розгляду справи відповідачем суду не надано.

Враховуючи факт не виконання належним чином обов`язку з оплати поставленого товару на підставі договору купівлі-продажу № 07/05 (з доставкою) від 07.05.2018, відповідач зобов`язаний оплатити позивачу борг у заявленій сумі позовних вимог 439758,00 грн.

4. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 62690,96 грн. інфляційних втрат та 24742,81 грн. 3% річних згідно з розрахунком позивача (а. с. 10).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат за період з липня 2018 року до серпня 2019, суд встановив його правильність, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Судом також перевірено правильність розрахунку 3% річних за період з 07.07.2018 до 23.06.2019 на суму боргу 739034,00 грн. у розмірі 21381,37 грн., а також за період з 24.06.2019 до 24.09.2019 на суму боргу 439758,00 грн. у розмірі 3361,44 грн. внаслідок чого встановлено його правильність, тому вимоги у сумі 24742,81 грн. підлягають також задоволенню.

Отже, до стягнення з відповідача підлягають 62690,96 грн. інфляційних втрат та 24742,81 грн. 3% річних.

5. Висновок Господарського суду Житомирської області за результатами розгляду позовної заяви.

За ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Відповідачем не надано суду доказів сплати боргу; письмового відзиву суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю на загальну суму 527191,77 грн. заборгованості, з яких 439758,00 грн. основний борг, 62690,96 грн. інфляційні втрати, 24742,81 грн. 3% річних.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст.129 ГПК України, п. 2 ч. 1 якої унормовано, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з задоволенням позову повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" (43010, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кременецька, буд. 38, ):

- 439758,00 грн. основного боргу;

- 62690,96 грн. інфляційних втрат;

- 24742,81 грн. 3% річних;

- 7907,88 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.01.20

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (реком. з повідомл.)