Справа № 909/728/17
УХВАЛА

21.01.2020 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" вх. № 15881/19 від 12.08.19 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А.Т. по справі

за позовом: Національного банку України, вул. Інститутська, 9, м. Київ, 01601,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит", вул. Промислова, 29, м. Івано-Франківськ, 76018,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Фінансова ініціатива", вул. Щорса, буд. 7/9, м. Київ, 03150,

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю:

від позивача: Гончар Віталій Михайлович - головний юрисконсульт відділу правового забезпечення та судового захисту Управління роботи з проблемними активами, (довіреність № 18-0014/64707 від 11.12.2019 року; посвідчення № 306 від 13.12.2019 року)

від відповідача: (скаржника), третьої особи та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: представники не з`явилися

установив: 12 серпня 2019 року на адресу Господарського суду Івано-Франківської області надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" вх. № 15881/19 від 12.08.2019 року на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А.Т. у даній справі.

Вказана скарга обгрунтована тим, що дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т., які виразилися у незаконному самостійному визначенні вартості майна, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, Вічевий майдан, буд.2 є неправомірними та не були вчинені відповідно до закону, що порушило право заявника. Крім того, скаржник зазначає, що рішення суду від 01.08.2019 року не підвідомче Департаменту ДВС МЮ України, мотивуючи тим, що сума зобов`язання, що підлягає стягненню з боржника не визначена. Окрім того, в скарзі скаржник просить зупинити вчинення виконавчих дій, обгрунтовуючи тим, що державним виконавцем Назаровцем А.Т. вчиняються протиправні дії, направлені на продаж спірного майна на електронних торгах за значно заниженою ціною, що зумовить примусове позбавлення права власності. У своїй скарзі скаржник також посилається на рецензію ОСОБА_1 (рецензент) на звіт СОД ТОВ "Оціночна фірма "ДЕ ВІЗУ".

Ухвалою суду від 13.08.2019 року Господарський суд Івано-Франківської області відклав вирішення питання про прийняття до розгляду поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" скарги до повернення матеріалів справи з апеляційної інстанції.

Ухвалою суду від 13.01.2020 року Господарський суд Івано-Франківської області вказану вище скаргу прийняв до розгляду та призначив судове засідання по її розгляду на 21.01.2020.

21 січня 2020 року позивач по справі подав заперечення на скаргу на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вх. № 960/20 від 21.01.20).

В своєму запереченні проти скарги заперечує та просить суд в її задоволенні відмовити. Свої заперечення обгрунтовує наступним:

- щодо твердження скаржника про незаконне призначення ТзОВ "Оціночна фірма "ДЕ ВІЗУ" в рамках виконавчого провадження з метою проведення оцінки іпотечного майна, то позивач спростовує прийняття уже судом відповідного рішення (ухвали суду від 05.06.2019 року) з вказаного питання, яке досліджувалось в межах скарги відповідача за вх.№9102/19 від 15.05.19 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. у справі № 909/728/17 та за результатами розгляду якої відмовлено у її задоволені;

- щодо твердження скаржника про не підвідомчість спірної справи Департаменту ДВС МУЮ України, то позивач зазначає, що в спірному випадку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в рахунок часткового виконання зобов`язання за кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 року в сумі 2 135 893 013 грн 70к..;

- щодо заявленого у скарзі клопотання про зупинення виконавчих дій, то позивач по справі спростовує тим, що суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги, оскільки зазначеним повноваженням наділений тільки державний виконавець;

- щодо посилання ТзОВ "Торгова мережа "Фаворит" на рецензію ОСОБА_1 (рецензент) на звіт СОД ТОВ "Оціночна фірма "ДЕ ВІЗУ", то позивач спростовує тим, що рецензент не мас жодних підстав вважити звіт СОД ТОВ "Оціночна фірма "ДЕ ВІЗУ" про оцінку нежитлової будівлі (колишній кінотеатр ім. М. Ірчана), загальною площею 1911,3 кв. м., що розташована за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, площа Вічевий майдан, 2 станом на 10.06.2019, таким, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою зазначеною в звіті після виправлення зазначених недоліків.

В судовому засіданні представник позивача проти скарги на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А.Т. заперечив, з підстав викладених у запереченні на скаргу (вх. №960/20 від 21.01.20).

Представники відповідача (скаржника), третьої особи та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явились, хоча про розгляд справи повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка на ухвалі суду від 13.01.2020 року.

Частинами 1, 2 ст. 342 ГПК України встановлено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з обмеженим процесуальним строком розгляду скарги та повідомленням усіх учасників судового процесу про дату, час і місце розгляду скарги належним чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги за відсутності представників відповідача (скаржника), третьої особи та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Розглянувши матеріали скарги, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд встановив наступне.

Національний банк України (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" (далі - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2018 року задоволено позов Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Фінансова ініціатива" про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно нежитлову будівлю (колишній театр ім. М.Ірчана) загальною площею 1 911,3 кв.м., що розташована за адресою Івано-Франківська область, місто Коломия, Вічевий майдан, буд.2, який належить на праві власності ТОВ "Торгова мережа "Фаворит" (вул. Промислова, 29, м. Івано-Франківськ, 76018, код 31524633) на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 27.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. та зареєстрованого в реєстрі за №6153 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 06 в рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" (вул. Щорса, буд. 7/9, м. Київ, 03150, код 33299878) на користь Національного банку України ( вул. Інститутська, 9, м. Київ, 01601, код 00032106) за кредитним договором №12/09/5 від 13.05.14 в сумі 2 135 893 013 грн 70 к. (два мільярди сто тридцять п`ять мільйонів вісімсот дев`яносто три тисячі тринадцять гривень сімдесят копійки), з них: 2 000 000 000 грн 00 к. (два мільярди гривень) - заборгованість за кредитом, 135 863 013 грн 70 к. (сто тридцять п`ять мільйонів вісімсот шістдесят три тисячі тринадцять гривень сімдесят копійки ) - заборгованість за процентами, 30 000 грн 00к. - штрафу (тридцять тисяч гривень) та встановлено спосіб реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановлений Законом України "Про виконавче провадження".

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 року рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2018 року залишено без змін.

14.01.2019 року на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2018 року видано накази № 91 та № 92 відповідно, які направлені поштою на адресу стягувача.

20 лютого 2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58424696 по виконанню вказаних вище наказів.

03 квітня 2019 року державним виконавцем проведено опис та арешт предмета іпотеки

Клопотанням №63-0005/19093 від 08.04.2019 року Національний банк України звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про залучення для проведення оцінки описаного майна предмету іпотеки в рамках виконавчого провадження №58424696 суб`єкта оцінечної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - товариство з обмеженою відповідальністю "Оціночна фірма "ДЕ ВІЗУ".

06 травня 2019 року головним державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. винесено Постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - товариство з обмеженою відповідальністю "Оціночна фірма "ДЕ ВІЗУ".

12 серпня 219 року на адресу Господарського суду Івано-Франківської області надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" вх. № 15881/19 від 15.05.2019 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А.Т. (далі - Державний виконавець) у даній справі.

За наведеного, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В силу ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема таких засад, як верховенство права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням тощо.

Зі змісту ст. 339 ГПК України вбачається, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

В спірному випадку скаржник вважає, що дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т., по визначенню вартості майна, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, Вічевий майдан, буд.2 є неправомірними та не були вчинені відповідно до закону, що порушило право заявника.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (далі - Закон № 2658-III).

Згідно із частиною четвертою статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 Закону № 2658 III).

Статтею 32 Закону № 2658-ІІІ передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другої якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

При цьому суд зазначає, що питання законності призначення товариство з обмеженою відповідальністю "Оціночна фірма "ДЕ ВІЗУ" в рамках виконавчого провадження з метою проведення оцінки іпотечного майна та дій державного виконавця вже досліджувалось судом в межах скарги відповідача за вх. № 9102/19 від 15.05.19 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. у справі 909/728/17.

За результатами розгляду вищевказаної скарги, суд 05.06.2019 прийняв рішення про відмову в задоволенні скарги ТОВ "ТМ "Фаворит", виходячи з тих підстав, що твердження скаржника про незаконність призначення товариства з обмеженою відповідальністю "Оціночна фірма "Де візу" (тобто порушено вимоги ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження") в рамках виконавчого провадження з метою проведення є безпідставними та необгрунтованими, врахувавши наступне.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 19 вказаного вище закону сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Частиною 3 ст. 57 Закону Україні "Про виконавче провадження" визначено, що у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майка. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Разом з тим, Господарський суд Івано-Франківської області в мотивувальній частині рішення від 01.08.2018 року врахував позицію Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 року (справа №235/3619/15-ц), а саме: відповідно до статей 19 (Закон N 1404-VIII), 57 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон N 14 34-VIII) сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

З урахуванням наведеного, Господарський суд Івано-Франківської області у своєму рішенні прийшов до висновку провести реалізації іпотечного майна шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановлений Законом України "Про виконавче провадження", без визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки.

З аналізу наведено, стягувач має право заявити клопотання про визначення вартості майна з метою реалізації іпотечного майна в процедурі виконавчого провадження.

Як зазначалось вище клопотанням №63-0005/19093 від 08.04.2019 року Національний банк України звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про залучення для проведення оцінку описаного майна предмету іпотеки в рамках виконавчого провадження №58424696 суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - товариство з обмеженою відповідальністю "Оціночна фірма "ДЕ ВІЗУ".

06 травня 2019 року головним державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. вказане вище клопотання задоволено, шляхом винесення Постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - товариство з обмеженою відповідальністю "Оціночна фірма "ДЕ ВІЗУ".

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про виконавче провадження" для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно ч. 1 ст. 20 вказаного вище закону експерт несе кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження, про що він має бути попереджений виконавцем. Збитки, завдані сторонам внаслідок видачі завідомо неправдивого висновку, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. За недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем.

У постанові головного державною виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. від 06.05.2019 року виконавець попередив товариство з обмеженою відповідальністю "Оціночна фірма "ДЕ ВІЗУ" в особі ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання накладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, падання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться у постанові.

Щодо твердження скаржника про не підвідомчість спірної справи Департаменту ДВС МУЮ України, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 Розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція) Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими сума зобов`язання становив п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до ч.4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в рахунок часткового виконання зобов`язання за кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 в сумі 2 135 893 013 грн 70 к. (два мільярди сто тридцять п`ять мільйонів вісімсот дев`яносто три тисячі тринадцять гривень сімдесят копійки).

Таким чином посилання скаржника щодо неправильного визначення підвідомчості є необгрунтованою.

Щодо посилання ТзОВ "Торгова мережа "Фаворит" на рецензію ОСОБА_1 (рецензент) на звіт СОД ТОВ "Оціночна фірма "ДЕ ВІЗУ", то суд вважає вказане посилання безпідставним, виходячи з того, що форма рецензії ОСОБА_1 не відповідає затвердженій ФДМУ (Наказ Фонду державного майна України 16.07 2012 N 3128). Разом з тим, в рецензії ОСОБА_1 не наведено жодних підстав для того, щоб зробити висновок, що звіт СОД ТОВ "Оціночна фірма "ДЕ ВІЗУ" є таким, що "не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою зазначеною в звіті після виправлення зазначених недоліків", враховуючи наступне.

Щодо посилання на те, що "Аналіз ринку нерухомості у копії Звіту наведений формально, з якого незрозуміло аналіз нерухомості якого регіону оцінювачем було застосовано при визначенні вартості об`єкта оцінки, відсутній діапазон (динаміка) цін продажу /пропонування подібних об`єктів нерухомості.", то слід зазначити:

Національним стандартом № 1 не визначені ані вимоги щодо обов`язковості розділу «Аналіз ринку» в звіті про оцінку, ані щодо вимог до самого аналізу ринку в Звіті.

Твердження рецензента щодо "відсутності діапазону (динаміки) цін продажу/пропонування подібних об`єктів нерухомості" та щодо "неможливості висновків щодо тенденцій ринку нерухомості до якого належить об`єкт оцінки" - безпідставні, адже в розділі "Визначення вартості об`єкту оцінки" оцінювачем зазначено, що "проведено аналіз інформації про пропонування подібного нерухомого майна на вторинному ринку та визначено об`єкти порівняння з цінами пропонування з продажу та оренди подібних об`єктів саме регіону, в якому розташований об`єкт оцінки.

Враховуючи зазначене неможливо зробити жодних висновків щодо тенденції ринку нерухомості до якого належить об`єкт оцінки.

Таким чином, суд вважає зауваження безпідставним.

Щодо посилання скаржника на те, що" оцінювачем не проаналізовані всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформація про угоди щодо подібного майна, які використовуються при застосуванні порівняльного підходу, та інша істотна інформація. Також у копії Звіту відсутня інформація щодо наявності негативного впливу на результат оцінки, у зв`язку з відсутністю наведеної вище інформації, що є порушенням п. 52 Національного стандарту № 1".

Твердження рецензента щодо порушення с. 52 Національного стандарту № 1 є безпідставним і ґрунтується на суб`єктивній думці рецензента.

Зокрема, не наведено, які саме інформаційні джерела, на думку рецензента, не були використані оцінювачем. Натомість оцінювачем була проаналізована вся необхідна інформація для оцінки, тому і відсутній висновок щодо негативного впливу на результат оцінки, який міг бути пов`язаний з відсутністю такої інформації.

В частині посилання рецензента на те, що "оцінювачем в порівняльному підході не досліджені права, пов`язані із земельною ділянкою та розмір земельної ділянки (я об`єкта оцінки, так і об`єктів порівняння), у зв 'язку із чим у копії Звіту відсутні будь-які коригування або пояснення щодо відмови застосування таких коригувань", то суд зазначає, що зазначені твердження є безпідставним, оскільки права, пов`язані з земельною ділянкою досліджені оцінювачем на стор. 14 Звіту. Об`єкти порівняння не мають у своєму складі земельної ділянки у власності, тому коригування на земельну ділянку відсутні.

З оглянутого у звіті рецензента висновку про те, що "щодо порівняльного підходу слід зазначити наступне. Враховуючи те, що у копії Звіту відсутня інформація щодо проведеного аналізу ринку нерухомості, стосовно об`єкта оцінки, тому неможливо зробити висновок, що обрані оцінювачем об`єкти порівняння є досить коректними до об`єкта оцінки", суд вважає його безпідставним з наступних підстав.

По-перше, не зрозуміло, який зв`язок між аналізом ринку нерухомості та коректністю підбору об`єктів порівняння; по-друге, на стор. 18 в розділі ( Аналіз найбільш ефективного використання об`єкта оцінки" оцінювачем зроблено висновок, "що виходячи з наявних фізичних характеристик оцінюваного об`єкта, а саме: конструктивних та об`ємно-планувальних рішень будівлі та приміщень, технічного стану об`єкту, місця розташування, оцінюване майно може використовуватися в якості комерційних площ." По-третє, на стор. 24 в розділі "Визначення вартості об`єкту оцінки" оцінювачем зазначено, що "проведено аналіз інформації про пропонування подібного нерухомого майна на вторинному ринку та визначено об`єкти порівняння" та обґрунтовано прийняття в якості об`єктів порівняння пропозицій з продажу будівель та вбудовано-прибудованих приміщень торгово-офісного (тобто комерційного) призначення.

У висновку рецензента ОСОБА_1 зазначає про те, що "щодо отриманого результату слід зазначити, що відповідно до п. 20 Національного стандарту №2, узгодження отриманих величин вартостей об`єктів порівняння здійснюється": - за величинами вартостей об`єктів порівняння, що найчастіше зустрічаються; - на основі визначення середньозваженої вартості; - за вартістю об`єкта порівняння, яка зазнала найменших коригувань; - на основі вартостей об`єктів порівняння, інформація про ціни продажу (ціни пропонування) та характеристики яких найбільш достовірна; - із застосуванням інших оціночних процедур, що обґрунтовуються у звіті про оцінку майна. При цьому зазначає, шо не має законних підстав без детального обгрунтування приймати результат на базі медіанного значення вартості.

Суд вважає вказані вище твердження безпідставними, враховуючи наступне.

На стор. 27 Звіту наведено: "Відповідно до п. 20 Національного стандарту №2, узгодження отриманих величин вартостей об`єктів порівняння здійснюється: - за величинами вартостей об`єктів порівняння, що найчастіше зустрічаються; - на основі визначення середньозваженої вартості; - за вартістю об`єкта порівняння, яка зазнала найменших коригувань; - на основі вартостей об`єктів порівняння, інформація про ціни продажу (ціни пропонування) та характеристики яких найбільш достовірна; -із застосуванням інших оціночних процедур, що обґрунтовуються у звіті про оцінку майна. Враховуючи вид вартості, що визначається в даному Звіті про оцінку, оцінювач прийняв рішення про узгодження отриманих величин вартостей об`єктів порівняння на основі визначення медіанного значення вартості" тобто значення, що найчастіше зустрічаються.

Щодо посилання рецензента на те, що "В дохідному підході дані за якими визначено без ризикову річну ставку у додатках до Звіту відсутні. Крім цього, розрахунок вартості нежитлової будівлі (стор. 34) містить арифметичну помилку (при розрахунку (річного чистого операційного доходу), що вплинуло на визначену вартість об`єкта оцінки.", то суд зазначає наступне.

Розрахунки в звіті проводились в програмі Excel. Фактично, в розрахунковому файлі, показники розраховуються без округлень до цілого числа, тобто з усіма знаками "після коми", що забезпечує більшу точність розрахунків, ні при розрахунках вручну. Тому, при розрахунках на калькуляторі показники можуть відрізнятись. При цьому, суд зазначає, що оцінювач у звіті дійшов висновку про те, що орієнтир вартості, отриманий за допомогою порівняльного підходу, є більш достовірним, і на ньому засновував остаточний висновок щодо ринкової вартості об`єкту оцінки. Тому, вказане вище зауваження не впливає на достовірність оцінки.

Щодо посилання рецензента на те, що "частиною п`ятою cт. 20 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VIII, зокрема, передбачено, що за недостовірну оцінку майна суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем. В звіті немає заяви оцінювача ОСОБА_3 про те, що вона попереджена про кримінальну відповідальність.", то суд теж вважає їх безпідставними та необгрунтованими, виходячи з тих підстав, що Національним стандартом № 1 не визначені вимоги щодо обов`язковості наявності з Звіті заяви оцінювача про те, що він попереджений про кримінальну відповідальність.

З аналізу наведеного вище, суд приходить до висновку про відсутність у рецензента будь яких правоввих підстав вважити звіт СОД ТОВ "Оціночна фірма «ДЕ ВІЗУ» про оцінку нежитлової будівлі (колишній кінотеатр ім. М. Ірчана), загальною площею 1911,3 кв. м., що розташована за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, площа Вічевий майдан, 2 станом на 10.06.2019, таким, що не повного мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою зазначеною в звіті після виправлення зазначених недоліків.

Щодо заявленої у скарзі вимоги про зупинення виконавчих дій, то суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч.2 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З наведеного слідує, що законодавство передбачає обов`язковість виконання рішення всіма особами приватного та публічного права у порядок та спосіб визначеним законом, крім випадків коли законодавством встановлює обмеження.

Господарським процесуальним кодексом України при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби не надано суду повноважень вжиття заходів забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна чи зупинення вчинення виконавчих дій.

За наведеного, суд вважає вимогу про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №58424696 безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Статтею 343 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином підсумовуючи вимоги скарги, суд приходить до висновку в скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" вх. № 15881/19 від 12.08.19 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А.Т. - відмовити.

Керуючись ст.ст.55, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 19, 20, 57 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 3, 32 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", ст. 234, 235, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

в скарзі товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" (вх. № 15881/19 від 12.08.19) на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А.Т. - відмовити.

Судові витрати пов`язані з розглядом скарги залишити за скаржником Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 255-257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Ухвалу надіслати сторонам по справі та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. С. Стрільців,73, м. Київ, 02000; адреса для листування: вул. Городецького,13, м. Кмїв, 01001).

Ухвала складена 27.01.2020

Суддя Фанда О. М.