ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.01.2020 м. ДніпроСправа № 904/5726/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Терентьєвої Олени Юріївни, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості про фінансовий лізинг № 00010485 від 16.10.2014 р. в розмірі 2 426 526,05 грн.

Суддя Назаренко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Вязовської К.В.

Представники:

Від позивача Літвінов Є.В. - адвокат

Від відповідача Деркач О. О. - адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Терентьєвої Олени Юріївни про стягнення заборгованості про фінансовий лізинг № 00010485 від 16.10.2014 р. в розмірі 2 426 526,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про фінансовий лізинг № 00010485 від 16.10.2014 та не поверненням об`єкту лізингу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.01.2020.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.01.2020 надав клопотання про закриття провадження у справі

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання про закриття провадження по справі.

Ухвалою суду від 13.01.2020 розгляд зазначеного клопотання відкладено до наступного судового засідання та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 28.01.2020.

Представник відповідача в судовому засіданні 28.01.2020 підтримав раніше надане суду клопотання про закриття провадження у справі.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання про закриття провадження по справі

Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі суд не вбачає підстав для його задоволення, з наступних підстав.

Клопотання про закриття провадження у справі обґрунтовано тим, що позивачем зазначено у якості відповідача - Фізичну особу-підприємця Терентьєву Олену Юріївну РНОКПП НОМЕР_1 . Відповідач зазначає, що зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки Терентьєва Олена Юріївна з 30.01.2015 припинила статус фізичної особи-підприємця, про що внесено запис №2029717 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, відповідач вважає, що оскільки станом на час подання позивачем позовної заяви Терентьєва Олена Юріївна з 30.01.2015 припинила статус фізичної особи-підприємця, то провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1. ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1, ч.1, ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про фінансовий лізинг № 00010485 від 16.10.2014, який укладено між позивачем та Фізичною особою-підприємцем Терентьєвою Оленою Юріївною.

На момент укладення договору про фінансовий лізинг № 00010485 від 16.10.2014 відповідач мала статус фізичної особи-підприємця.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились.

Також слід зазначити, що у червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Терентьєвої Олени Юріївни про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг.

У жовтні 2016 року Терентьєва Олена Юріївна звернулась до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2018 року у справі № 212/3182/16-ц у задоволенні первісних позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» до Терентьєвої Олени Юріївни про стягнення заборгованості та збитків за договором про фінансовий лізинг відмовлено. У задоволенні зустрічного позову Терентьєвої Олени Юріївни до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про захист прав споживачів відмовлено.

Постановою Дніпровський апеляційний суд від 27 листопада 2018 року у справі №212/3182/16-ц апеляційну скаргу ТОВ "Порше Лізинг Україна" залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.08.2019 у справі № 212/3182/16-ц касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року скасовано. Провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Терентьєвої Олени Юріївни про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг та за зустрічним позовом Терентьєвої Олени Юріївни до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про захист прав споживачів, закрито. Повідомлено сторонам, що розгляд вказаної справи віднесений до юрисдикції господарських судів.

У вказаній постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.08.2019 у справі № 212/3182/16-ц зазначено наступне:

«Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування СПД (у тому числі ФОП) зменшується: на суму первісної вартості окремого об`єкта невиробничих основних засобів у тому числі автомобіля, витрат на їх ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення, у тому числі віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Отже, укладаючи договір купівлі-продажу авто, як ФОП відповідачка тим самим мала право на зменшення фінансового результату до оподаткування доходів ФОП.

Таким чином ці права є господарською діяльністю та виходить із суб`єктів спору та корпоративних правовідносин спір відноситься до повноважень господарських судів.

Враховуючи суб`єктний склад правовідносин, з яких виник спір та який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, провадження у справі необхідно закрити.»

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду у справі №904/1083/18 від 25.06.2019.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 212/3182/16-ц було повідомлено сторонам, що розгляд вказаної справи віднесений до юрисдикції господарських судів, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача та закриття провадження у справі №904/5726/19.

Керуючись п.1, ч.1, ст.231, ст.234 Господарського процесуального кодексу України суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження по справі №904/5726/19.

Ухвала набирає законної сили 28.01.2020.

Оскарження цієї ухвали окремо від рішення суду не допускається.

Повний текст ухвали складено 28.01.2020

Суддя Н.Г. Назаренко