ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020м. ДніпроСправа № 904/3932/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Вязовської К.В., розглянувши справу

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма", м. Маріуполь, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод", м. Покров, Дніпропетровська область

про стягнення штрафу за порушення терміну виконання робіт у сумі 108 000,00 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод", м. Покров, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма", м. Маріуполь, Донецька область

про визнання недійсним пункту 6 Специфікації № 1 від 09 липня 2019 року до договору підряду № 09/07 ОВК-19 від 09 липня 2018 року

Представники:

Від позивача (за первісним позовом) Мастепанов О.В. - адвокат

Від відповідача (за первісним позовом) Кравець Ю.А. - адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Магма" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" про стягнення штрафу за порушення терміну виконання робіт у сумі 108 000,00 грн.

Первісні позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем за первісним позовом умов договору підряду №09/07ОВК-19 від 09.07.2019 в частині своєчасного виконання робіт.

Ухвалою від 09.09.2019 позовну заяву залишено без руху та зобов`язано Позивача протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

17.09.2019 Позивач надав до суду заяву про усунення недоліків

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2019, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.10.2019.

10.10.2019 відповідач за первісним позовом подав до суду відзив на первісну позовну заяву, в якому проти позову заперечував посилаючись на те, що підписавши акти приймання-передачі сторони підтвердили, що виконана робота відповідає умовам договору підряду, сторони претензій одна до одної не мають. На момент підписання акту приймання-передачі у позивача за первісним позовом були відсутні претензії, щодо строку виконання робіт. Таким чином, відповідач за первісним позовом вважає, що робота відповідачем виконана якісно та в повному обсязі відповідно до укладеного між сторонами договору. Просив суд відмовити у задоволенні первісного позову.

11.10.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма" про визнання недійсним пункту 6 Специфікації № 1 від 09 липня 2019 року до договору підряду № 09/07 ОВК-19 від 09 липня 2018 року.

Ухвалою суду від 15.10.2019 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" для спільного розгляду з первісним позовом, здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/3932/19 за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 05.11.2019.

05.11.2019 позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому заперечував проти задоволенні зустрічного позову посилаючись на те, що: - при укладенні договору підряду № 09/07 ОВК-19 від 09 липня 2018 р. та Специфікації № 1 від 09 липня 2019 року до нього, сторони реалізуючи принцип свободи договору визначили його умови, які вважали справедливими; - заперечень з боку Відповідача за первісним позовом щодо розміру штрафних санкцій наведеного у п. 6 Специфікації № 1 від 09 липня 2019 року до договору підряду № 09/07 ОВК-19 від 09 липня 2018 р., як на час укладення даних документів так і станом до дня звернення Позивача за первісним позовом з даним позовом не було; - недобросовісні дії Відповідача за первісним позовом, виражені в порушенні умов договору, призвели до отримання Позивачем за первісним позовом значної шкоди; - застосування штрафних санкцій до Відповідача за первісним позовом є наслідком недобросовісних дій самого Відповідача за первісним позовом, обумовлених не виконанням в строк взятих на себе зобов`язань. На підставі викладеного позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову.

05.11.2019 позивач за первісним позовом також подав до суду відповідь на відзив на первісну позову заяву, в яких заперечив проти тверджень відповідача за первісним позовом та підтримав первісні позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні 05.11.2019 оголошено перерву до 25.11.2019.

11.11.2019 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечував проти посилань та доводів позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним), викладених у відзиві на зустрічний позов.

Також, 11.11.2019 відповідач за первісним позовом подав до суду заперечення, в яких зазначив, що в матеріалах справи наявні докази належного виконання умов договору підряду, до того ж продовження строків виконання робіт за договором додаткового узгоджувалось сторонами у телефонному режимі.

25.11.2019 представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) подав до суду заяву про долучення доказів, якою просив суд долучити до матеріалів справи копію товарно-транспортної накладної №190М від 28.08.2019р.; копію листа від 04.04.2019р.; копію довідки від 22.11.2019р. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) зазначив, що він повинен був виготовити та поставити ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" строком до 23.08.2019р. (специфікація №8 від 19.03.2019р. до договору №1965 від 21.09.2018р. вал корінний в зборі (в склад якого входили запчастини механічну обрубку яких взявся виконати Відповідач за первісним позовом у відповідності до договору підряду № 09/07 ОВК-19 від 09 липня 2019р. та Специфікації № 1 від 09 липня 2019 року до нього). У той же час, Позивач за первісним позовом виконати взяти на себе зобов`язання зміг лише 28.08.2019р., тобто з порушенням строку обумовленого сторонами (ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" та Позивачем за первісним позовом). ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (усно, а у подальшому листом від 04.09.2019р.) повідомило Позивача за первісним позовом, що його дії можуть призвести до зриву проведення капітального ремонту агломераційної машини, внаслідок чого під сумнівом подальша співпраця між даними підприємствами в частині придбання ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" агломераційного обладнання. Таким чином, позивач за первісним позовом вважає, що відсутність замовлень з боку ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" в частині виготовлення та поставки йому агломераційного обладнання, Позивач за первісним позовом пов`язує саме з допущеним порушенням строків виготовлення та поставки валу корінного в зборі (специфікація №8 від 19.03.2019р. до договору №1965 від 21.09.2018р.), що було обумовлено порушенням Відповідачем за первісним позовом своїх зобов`язань за договором підряду №09/07 ОВК-19 від 09 липня 2019р. та Специфікацією № 1 від 09 липня 2019 року до нього.

В судовому засіданні 25.11.2019 оголошено перерву до 10.12.2019.

09.12.2019 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) подав до суду додаткові пояснення по справі, в яких заперечив проти тверджень позивача за первісним позовом що прострочення останнім зобов`язань перед ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", оскільки такі твердження не підтверджені жодними доказами.

Ухвалою суду від 10.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.12.2019.

Представник Позивача в судове засідання 16.12.2019 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням уповноваженого представника у іншому судовому засіданні.

Представник Відповідача в судовому засіданні не заперечив про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з неявкою Позивача з метою дотримання принципу рівності, в судовому засіданні 16.12.2019 розгляд справи по суті не розпочато.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 відкладено розгляд справи на 13.01.2020.

09.01.2020 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) подав до суду клопотання про зменшення суми штрафу, в якому просив суд зменшити суму штрафних санкцій на 80%.

13.01.2020 в судовому засіданні розпочато розгляд справи по суті.

Представник позивача за первісним позовом підтримав первісні позовні вимоги та просив суд первісний позов задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував.

Представник відповідача за первісним позовом заперечував проти задоволення первісних позовних вимог та просив суд задовольнити зустрічний позов.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 22.01.2020 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд встановив.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору, строки виконання робіт; встановлення факту та докази прострочення виконання робіт.

09.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Магма" (замовник - позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" (підрядник - відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) укладено договір підряду №09/07ОВК-19.

Відповідно до п. 1.1. договору, замовник зобов`язується надати підряднику на давальницьких умовах заготовки, а підрядник зобов`язується прийняти такі заготовки для подальшої обробки.

Згідно з п. 1.2. договору, замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання забезпечити виконання робіт за узгодженим кресленням та діючим стандартам, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 1.3. договору встановлено, що вид виконуваної роботи, її вартість, якісні характеристики (креслення, стандарт, ТУ), строки виконання робіт, заставна вартість заготовки та строк її поставки наведені у специфікаціях. Дана вартість є істотною, узгодженою та відповідає звичайним цінам.

Згідно з п. 2.2. договору, підрядник зобов`язаний: прийняти заготовку, надану замовником; своєчасно та якісно виконати роботи; в письмовій формі (по е-mail) повідомити замовника про виконані роботи; своєчасно передати замовнику готову продукцію.

На підставі акту приймання-передачі замовник передає заготовки підряднику на умовах СРТ-м. Покров, склад підрядника (п. 3.1. договору).

Згідно з п. 4.1. договору, підрядник приступає до виконання робіт після передачі йому заготовок, вказаних у Специфікаціях.

Відповідно до п. 4.4. договору, разом з готовою продукцією підрядник надає замовнику наступні документи: товарно-транспортну накладну, рахунок-фактуру, акт виконаних робіт та акт приймання-передачі матеріальних активів.

Відповідно до п. 4.5. договору, замовник зобов`язаний підписати акт виконаних робіт та акт приймання-передачі матеріальних активів або скласти у письмовій формі мотивовану відмову від підписання даних документів та передати їх підряднику протягом 7 робочих днів, в іншому випадку акти вважаються узгодженими замовником за замовчуванням без заперечень.

Згідно з п. 7.1. договору, загальна вартість договору визначається, як загальна вартість робіт, виконаних у відповідності з доданими специфікаціями.

Відповідно до п. 7.2. договору, платежі за договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника, вказаний у п. 12 даного договору. Умови оплати вказуються у специфікаціях до даного договору.

Пунктом 8.2. договору сторони узгодили, що у випадку порушення строків виконання робіт підрядник сплачує пеню в розмірі 1% від вартості відповідних робіт за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 11.1. договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно з п. 11.3. договору, додатки, зміни та додатки до даного договору дійсні та складають його невід`ємну частину, якщо вони складені у письмовій формі, підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін.

09.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Магма" (замовник - позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" (підрядник - відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) укладено специфікацію №1 до договору (а.с. 17).

Відповідно до Специфікації №1 від 09.07.2019, підрядник зобов`язується виконати механічну обробку запчастин, перелічених в даній специфікації: чорнова зубофрезерна обробка деталі Вінець зубчастий з двох половин в зборі; номер креслення 2122.02.06 у кількості 1 шт., заставною вартістю 348 000,00 грн., вартість робіт 72 000 грн.

Відповідно до п. 1 Специфікації №1, загальна вартість робіт по Специфікації №1 складає 72 000 грн. з ПДВ.

Строк виконання робіт до 26.07.2019. Допускається дострокове виконання. (п. 2. Специфікації №1).

Умови оплати: 100% оплата по факту готовності. (п. 3. Специфікації №1).

Згідно з п. 6 Специфікації №1, штрафні санкції за кожен день прострочення з 27.07.2019 складають 30% від вартості робіт.

Зазначена специфікація підписана уповноваженими представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" та скріплена печатками сторін.

10.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Магма" (замовник - позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" (підрядник - відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) укладено акт приймання-передачі, за яким замовник передав, а підрядник прийняв заготовки для виконання механічної обробки згідно Специфікації№1 від 09.07.2019.

01.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Магма" (замовник - позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" (підрядник - відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого підрядник передав, а замовник прийняв запчастини, перелічені в даному акті приймання-передачі, після виконання механічної обробки згідно специфікації №1 від 09.07.2019 до договору підряду.

Згідно з актом приймання - передачі, фактична дата виконання робіт 01.08.2019.

01.08.2019 позивач за первісним позовом оплатив виконані відповідачем за первісним позовом роботи, що підтверджується платіжним дорученням №21429 від 01.08.2019.

07.08.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Магма" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" з претензією №110, в якій вимагало сплатити штраф за порушення строків виконання робіт у розмірі 90 000 грн. без ПДВ.

Відповідач за первісним позовом на претензію не відреагував, штраф нарахований позивачем за первісним позовом не оплатив.

Звертаючись до суду із первісним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Магма" посилалось на порушення відповідачем за первісним позовом умов договору підряду №09/07ОВК-19 від 09.07.2019 в частині своєчасного виконання робіт, у зв`язку з чим на підставі п. 6 Специфікації до договору нарахувало відповідачу за первісним позовом штраф у розмірі 30 % від вартості робіт на день (72000 грн. / 100 х 30 = 21 600 грн.) за період прострочення з 27.07.2019 по 31.07.2019 та просило суд стягнути з відповідача за первісним позовом штраф у розмірі 108 000,00 грн. (21 600 грн. х 5 днів прострочення).

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" проти нарахованих штрафних санкцій заперечувало та подало до суду зустрічний позов про визнання недійсним пункту 6 Специфікації № 1 від 09 липня 2019 року до договору підряду № 09/07 ОВК-19 від 09 липня 2018 року, посилаючись на те, що застосування п. 6 Специфікації № 1 до Договору підряду від 09 липня 2019 року №09/07ОВК-19 призводить до суттєвого дисбалансу між правами та обов`язками сторін та завдає істотної шкоди підряднику, а тому на думку позивача за зустрічним позовом, такий пункт має бути визнаний судом недійсним.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Щодо первісних позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Магма" про стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" штраф у розмірі 108 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст.179 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і не господарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Доказів виконання робіт за договором на суму 72 000 грн., у встановлений договором строк, тобто до 26.07.2019, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) не надав.

Суд не приймає заперечення відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) стосовного того, що підписавши акти приймання-передачі сторони підтвердили, що виконана робота відповідає умовам договору підряду, сторони претензій одна до одної не мають, тобто, відповідач за первісним позовом вважає, що робота відповідачем виконана якісно та в повному обсязі відповідно до укладеного між сторонами договору. Підписання сторонами акту приймання-передачі від 01.08.2019 свідчить лише про відсутність заперечень позивача (за первісним позовом) щодо якості та кількості виконаних робіт, а не про своєчасність їх виконання та про відсутність претензій з боку позивача (за первісним позовом) щодо строків виконання цих робіт.

Посилання відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) на повідомлення позивача за первісним позовом листом №20/07 від 20.07.2019 про неможливість своєчасного виконання робіт за договором також не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки зміна строків виконання робіт позивачем за первісним позовом погоджена не була, зміни до договору, в порядку, визначеному законодавством, не вносилися.

Отже, порушення строків виконання робіт встановлено судом та підтверджено матеріалами справ, при цьому належних доказів протилежного відповідачем за первісним позовом до справи не надано.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). (ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Із змісту наведених правових норм вбачається, що сторони вправі самостійно врегулювати договірні відносини на обраних та погоджених ними умовах, зокрема, й у спосіб, обраний в даному випадку.

Згідно з п. 11.3. договору, додатки, зміни та додатки до даного договору дійсні та складають його невід`ємну частину, якщо вони складені у письмовій формі, підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін.

Судом встановлено, що сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов (пунктів) договору та специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Специфікація №1 від 09.07.2019 підписана уповноваженими представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" та скріплена печатками сторін.

Серед інших умов специфікації, сторони погодили і умови щодо відповідальності, зокрема, згідно з п. 6 Специфікації №1, штрафні санкції за кожен день прострочення з 27.07.2019 складають 30% від вартості робіт.

На підставі п. 6 Специфікації до договору, позивач за первісним позовом нарахував відповідачу за первісним позовом штраф у розмірі 30 % від вартості робіт на день (72000 грн. / 100 х 30 = 21 600 грн.) за період прострочення з 27.07.2019 по 31.07.2019 та просив суд стягнути з відповідача за первісним позовом штраф у розмірі 108 000,00 грн. (21 600 грн. х 5 днів прострочення).

Розрахунок штрафу, наведений позивачем у первісній позовній заяві, перевірений судом та визнаний арифметично вірним.

Одночасно з цим суд враховує, що відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) було подано клопотання про зменшення суми штрафу (а.с. 195-196).

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази у їх сукупності, суд враховує ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором (повне виконання робіт); незначне прострочення виконання робіт (5 днів); вартість підрядних робіт (72 000 грн.), яка майже вдвічі менша ніж сума штрафу (108 000 грн.); ненадання позивачем за первісним позовом доказів на підтвердження погіршення власного фінансового стану, виникнення ускладнень у здійсненні ним господарської діяльності чи завдання йому збитків в результаті дій відповідача за первісним позовом з виконання умов Договору.

Позивач за первісним позовом в обґрунтування позову послався на те, що порушення Відповідачем за первісним позовом своїх зобов`язань за договором підряду №09/07 ОВК-19 від 09 липня 2019р. та Специфікацією № 1 від 09 липня 2019 року до нього призвело до порушення позивачем за первісним позовом зобов`язань перед ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" щодо виготовлення та поставки строком до 23.08.2019р. валу корінного в зборі (в склад якого входили запчастини механічну обрубку яких взявся виконати відповідач за первісним позовом у відповідності до договору підряду № 09/07 ОВК-19 від 09 липня 2019р. та Специфікації № 1 від 09 липня 2019 року до нього). Також позивач за первісним позовом зазначив, що подальша відсутність замовлень з боку ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" в частині виготовлення та поставки йому агломераційного обладнання, пов`язана саме з допущеним порушенням строків виготовлення та поставки валу корінного в зборі (специфікація №8 від 19.03.2019р. до договору №1965 від 21.09.2018р.), що було обумовлено порушенням відповідачем за первісним позовом своїх зобов`язань за договором підряду №09/07 ОВК-19 від 09 липня 2019р. та Специфікацією № 1 від 09 липня 2019 року до нього.

Суд критично ставиться до вищенаведених тверджень позивача за первісним позовом, оскільки позивач належних доказів в підтвердження цього суду не надав.

Надані позивачем за первісним позовом копія товарно-транспортної накладної №190М від 28.08.2019р.; копія листа від 04.04.2019р.; копія довідки від 22.11.2019р. за своїм змістом не підтверджує наведених позивачем за первісним позовом обставин.

Не надано позивачем за первісним позовом і належних доказів відмови ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" від подальшої співпраці з ТОВ "Магма".

А, як зазначив у своїй заяві сам позивач за первісним позовом: "відсутність замовлень з боку ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" в частині виготовлення та поставки йому агломераційного обладнання, Позивач за первісним позовом пов`язує саме з допущеним порушенням строків виготовлення та поставки валу корінного в зборі (специфікація №8 від 19.03.2019р. до договору №1965 від 21.09.2018р.), що було обумовлено порушенням Відповідачем за первісним позовом своїх зобов`язань за договором підряду №09/07 ОВК-19 від 09 липня 2019р. та Специфікацією № 1 від 09 липня 2019 року до нього."

Отже, зазначене є лише припущеннями позивача, які не підтверджені належними доказами.

При цьому, лист ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" від 04.04.2019 також не свідчить про відмову останнього від подальшої співпраці з ТОВ "Магма".

З огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем за первісним позовом, майновий стан сторін, відсутність доказів понесення позивачем за первісним позовом збитків в результаті дій відповідача з виконання умов Договору та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд дійшов висновків про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру штрафу на 75%, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма" штрафу за порушення терміну виконання робіт у сумі 27 000,00 грн. (25 % від заявленого до стягнення штрафу).

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" штрафу у розмірі 81 000 грн. суд відмовляє.

Щодо зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" про визнання недійсним пункту 6 Специфікації № 1 від 09 липня 2019 року до договору підряду № 09/07 ОВК-19 від 09 липня 2018 року.

В обґрунтування зустрічного позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" зазначає, що застосування п. 6 Специфікації № 1 до Договору підряду від 09 липня 2019 року №09/07ОВК-19 призводить до суттєвого дисбалансу між правами та обов`язками сторін та завдає істотної шкоди підряднику, а тому на думку позивача за зустрічним позовом, такий пункт має бути визнаний судом недійсним.

З огляду на наведене, позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що умови п. 6 Специфікації № 1 до Договору підряду від 09 липня 2019 року №09/07ОВК-19, містять вимоги, які істотно порушують права та законні інтереси позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом), та просив визнати п. 6 Специфікації № 1 від 09.07.2019 недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України як такий, що вчинено із порушенням приписів чинного законодавства.

Одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до приписів чинного законодавства правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої-третьої, п`ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057-1 ЦК України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", частини другої статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", частини другої статті 15 Закону України "Про оренду землі", статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 29 Закону України "Про страхування", статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 7-1 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" тощо.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Під час розгляду справ про визнання угоди (правочину) недійсною, господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому обставини, що мають істотне значення для вирішення спору повинні підтверджуватись сторонами належними та допустимими доказами відповідно до вимог статей 33, 34 ГПК України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором на підставі ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписами ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Таким чином обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, які визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.ст. 627, 628 ЦК). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 180 ГК України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

При цьому сторони вправі обирати та погоджувати будь-які умови договору, які їм необхідні для належного виконання правочину, якщо такі не суперечать вимогам чинного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, одним із принципів якої, як визначено в ст. 44 ГК України, є самостійне формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону.

Судом встановлено, що сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов (пунктів) договору та специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Специфікація №1 від 09.07.2019 підписана уповноваженими представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" та скріплена печатками сторін.

Стосовно доводів позивача за зустрічним позовом про те, що п. 6 укладеної Специфікації суперечить закріпленим в ст. 3 Цивільного кодексу України принципам справедливості, добросовісності та розумності, суд зазначає наступне.

Зміст принципів справедливості, добросовісності і розумності полягає в тому, що тексти законів, угод та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту, вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору із врахуванням вимог чинних правових норм, а добросовісність, розумність та справедливість - є засадами зобов`язальних правовідносин і зміст даних принципів полягає у тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту. В свою чергу, добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність - зовнішнім або об`єктивним, і зазначені принципи у сукупності є оціночними категоріями цивільного права.

Суд зазначає, що цивільне законодавство не дає визначення вищезазначених принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов`язання. Тобто, укладаючи угоду, сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм - добросовісністю по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, неможливість укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб), і виходити з зовнішнього критерію - справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов`язків, яка б виключала необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що цивільне законодавство саме обмежується презумпцією добросовісності та розумності поведінки особи при укладенні угоди, суд вважає, що узгоджені обома сторонами у визначеному законом порядку умови Специфікації, яка в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України є підставою виникнення між сторонами певних прав та обов`язків, виконання і дотримання яких відповідає приписам ст. 526 Цивільного кодексу України, і узгоджені умови договору виключали необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.

Окрім того, позивач за зустрічним позовом заявляючи позовну вимогу про визнання недійсним пункту 6 Специфікації №1 від 09.07.2019, з підстав порушення принципу добросовісності, дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, не зазначає та чітко не вказує, яку саме з вимог, що встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України, порушено сторонами в момент укладення спірної Специфікації, оскільки відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) лише цих вимог або якщо його недійсність прямо встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України правочин є чинним за умови дотримання його сторонами наступних вимог: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей .

Таким чином, зі змісту частини першої статті 215 Цивільного кодексу України слідує, що правочин має відповідати встановленим частинами 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України вимогам саме на момент його вчинення.

Відповідно до статтею 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно статтею 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що умови п. 6 спірної специфікації, були узгоджені сторонами за взаємною домовленістю, у встановленому законом порядку та у визначених законом межах сторони досягли згоди, яка відповідає їх внутрішній волі та намірам, а тому суд не вбачає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог.

З огляду на встановлені обставини справи суд приходить до висновку про часткове задоволення первісних позовних вимог в частині стягнення штрафу на суму 27 000 грн. та відмовляє у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за первісним позовом покладаються на відповідача за первісним позовом; витрати зі сплати судового збору за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" про стягнення штрафу за порушення терміну виконання робіт у сумі 108 000,00 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" (53300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Тикви Григорія, буд. 3-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Ілліча, буд.75А, ) штраф у розмірі 27 000 грн. (двадцять сім тисяч грн. 00 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.), про що видати наказ.

В іншій частині первісних позовних вимог - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма" про визнання недійсним пункту 6 Специфікації № 1 від 09 липня 2019 року до договору підряду № 09/07 ОВК-19 від 09 липня 2018 року - відмовити.

Судові витрати за зустрічним позовом покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241,284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.01.2020

Суддя Н.Г. Назаренко