ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2020 р. Справа№ 910/17067/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 05.12.2019

у справі №910/17067/19 (суддя Трофименко Т.Ю,)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс-Ремонт"

2) Акціонерного товариства "Перший Київський машинобудівний завод"

про повернення попередньої оплати та магістрального тепловозу,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс-Ремонт", Акціонерного товариства "Перший Київський машинобудівний завод" про повернення попередньої оплати та магістрального тепловозу та додані до неї документи повернуто заявникові.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 по справі № 910/17067/19 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що оскаржувана ухвала є безпідставною, необґрунтованою та винесеною в наслідок неправильного установлення обставин, які мають значення для справи, а також неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Шаптали Є.Ю., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі №910/17067/19. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1,5,6,8,9,12,18,31,32,33,34 частини першої статті 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс-Ремонт", Акціонерного товариства "Перший Київський машинобудівний завод" про повернення попередньої оплати та магістрального тепловозу.

У вказаній заяві позивачем викладено такі вимоги:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНС РЕМОНТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІНЕРФІН-ТРАНС" 4 130 139,40 грн боргу, 96 602,09 грн судового збору.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНС РЕМОНТ" повернути "МІНЕРФІН-ТРАНС" магістральний тепловоз двосекційний 2М62У № 0392, 2000 р.в. у комплектації згідно акту приймання-передачі тепловоза в ремонт від 20.04.2018 (додаток №2 до Договору на капітальний ремонт та модернізацію тягового рухомого складу з продовженням строку експлуатації № 1/4-РМ від 20.04.2018) та технічну документацію на магістральний тепловоз двосекційний 2М62У №0392, 2000 р.в. згідно переліку технічної документації магістрального тепловоза двосекційного 2М62У (додаток №4 до Договору на капітальний ремонт та модернізацію тягового рухомого складу з подовженням строку експлуатації № 1/4-РМ від 20.04.2018).

3. Витребувати у Акціонерного товариства "Перший київський машинобудівний завод" комплектуючі частини магістрального тепловозу двосекційного 2М62У №0392, які знаходяться на території Акціонерного товариства "Перший київський машинобудівний завод" у наступній комплектації:

1) Екіпажна частина тепловоза (із урахуванням робіт по модернізації рами та кузова під новий дизель-агрегат) секції А та Б:

- рама та ударно тягові пристрої - 2 комплекти;

- кабіна зі встановленим обладнанням - 2 одиниці;

- кузов з дахом, вихлопним глушником, вікнами - 2 комплекти;

- низьковольтна та високовольтна проводка - 2 комплекти;

- половиці та двері - 2 комплекти;

- перехідний майданчик - 2 комплекти (два комплекти).

2) Дизель 14Д40 (два шт.).

3) Головний генератор ГП-300Б (два шт.).

4) Дизель-генератор 5-26ДГ №479 у складі:

- дизель 6ЧН26/26 (блок №57) - 1 шт.;

- головний генератор ГП-321ПУ2 №8599 - 1 шт.;

- турбокомпресор 9ТК №7501 - 1 шт.;

- охолоджувач наддувочного повітря №111-1 шт.;

- привід розподільного валу №57 - 1 шт.;

- привід насосів № 749 - 1 шт.;

- насос масляний № 504 - 1 шт.;

- насос водяний № 887 - 2 шт.;

- фільтр масла центробіжний №448+№332 - 1 шт.;

- захисні кожухи - 1 комплект (один комплект).

5) Рама візка тепловоза після проведення капітального ремонту, в зібраному стані (гальмівні циліндри, повітря привід, пружини, поводки, важелі, піскопроводи, підвіска гальмівних колодок, опори, маслянки, шкворень), без колісно-моторних блоків (чотири комплекти).

6) Двомашинний агрегат А-706 (два шт.).

7) Високовольтна камера в зборі (встановлена на тепловоз) (два комплекти).

8) Тепловозний компресор КТ-6 (два шт.).

9) Повітряні резервуари (встановлені на екіпажну частину тепловозу) (два комплекти).

10) Турбокомпресор ТК-30 (два шт.).

11) Холодильна камера (встановлена на тепловоз), двері, бокові та верхні жалюзі, радіаторні секції, ручні приводи жалюзі, приводи, опори, верхні та нижні колектори, наклонні стінки, підп`ятник, вентиляторне колесо (два комплекти).

12) Гідропривід вентилятора (два шт.).

13) Привід швидкостеміра (два шт.).

14) Трубопривід води та палива (два комплекти).

15) Електродвигун П21 (два шт.).

16) Паливна помпа (паливопідкачуючий агрегат) (два шт.).

17) Маслопрокачуючий агрегат (два шт.).

18) Вентилятор охолодження ТЕДів (два шт.).

19) Вентилятор охолодження ТЕДів та генератора (два шт.).

20) Передній розподільчий редуктор (два шт.).

21) Задній розподільчий редуктор (два шт.).

22) Паливний бак (два шт.).

23) Карданні вали: великі - 4 шт., малі - 4 шт. (два комплекти).

24) Підзубник ВС-652 (два шт.).

25) Теплообмінник (два шт.).

26) Фільтр масляний повно потоковий (чотири шт.).

27) Паливопідігрівач (два шт.).

28) Водяний бак (два шт.).

29) Ручний насос для дозаправки водою (два шт.).

Повертаючи без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс-Ремонт", Акціонерного товариства "Перший Київський машинобудівний завод" про повернення попередньої оплати та магістрального тепловозу, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідачів не пов`язані між собою а ні підставою виникнення, а ні поданими доказами, та не є основними та похідними позовними вимогами, як того вимагає ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем заявлено дві позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс-Ремонт", а саме, про стягнення 4 130 139,40 грн. заборгованості та зобов`язання повернути майно.

При цьому, зі змісту позову вбачається, що вказані позовні вимоги виникли на підставі договору № 1/4-РМ на капітальний ремонт та модернізацію тягового рухомого складу з продовженням строку експлуатації від 20.04.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртранс-Ремонт".

Окрім того, у позові також заявлено позовну вимогу до Акціонерного товариства "Перший Київський машинобудівний завод" про витребування у нього належного позивачу майна, що знаходиться на території відповідача-2.

Відповідно до змісту позову, вказана позовна вимога обґрунтована порушенням Акціонерним товариством "Перший Київський машинобудівний завод" права позивача на володіння, розпоряджання і користування належним йому майном, тобто, є віндикаційним позовом.

З наведеного вбачається, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс-Ремонт" та Акціонерного товариства "Перший Київський машинобудівний завод" ґрунтуються на різних правових підставах, оскільки позовні вимоги до відповідача-1 виникли з договірних зобов`язань, в той час, як позовна вимога про витребування майна у відповідача-2 виникла у позадоговірних зобов`язаннях.

При цьому, відповідно до положень ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зі змісту наведених норм законодавства убачається, що власник майна фактично позбавлений можливості володіти і користуватися цим майном внаслідок його незаконного вибуття із володіння, має право витребувати таке майно із чужого володіння.

Вказаний засіб захисту права власності - витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикація) застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння.

Норма ст.387 ЦК України передбачає, що власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна із чужого незаконного володіння із дотриманням вимог, передбачених Цивільним кодексом України.

Із правового аналізу статті 387 Цивільного кодексу України вбачається, що у цій нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі.

Віндикаційний позов захищає право власності в цілому, оскільки пред`являється у тих випадках, коли порушені права володіння, користування та розпорядження одночасно.

Під незаконним володінням розуміється фактичне володіння річчю, якщо воно не має правової підстави (володіння вкраденою річчю) або правова підстава якого відпала (минув термін дії договору найму), або правова підстава якого недійсна (володіння, установлене в результаті недійсного правочину).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).

Судова колегія звертає увагу, що власнику слід подавати віндикаційний позов на підставі статті 387 ЦК України про витребування майна із чужого незаконного володіння. Тобто, умовою віндикації є відсутність договірних відносин між сторонами спору (першим власником та останнім), а саме майно перебуває у володільця на правовій підставі (наприклад договір з третьою особою), яка оспорюється власником.

Проаналізувавши вищевикладене, судова колегія зазначає, що законодавець виділяє окремий спосіб захисту порушених прав такий як віндикаційний позов, а враховуючи те, що оскільки за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню два окремих спори між різними сторонами, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Водночас, судова колегія звертає увагу, що позовні вимоги до відповідачів не є основними та похідними позовними вимогами, як того вимагає ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про повернення без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс-Ремонт", Акціонерного товариства "Перший Київський машинобудівний завод" про повернення попередньої оплати та магістрального тепловозу, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі №910/17067/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі №910/17067/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі №910/17067/19 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/17067/19 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв