За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморськ-Газ-Сервіс»
про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморськ-Газ-Сервіс»
до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта Сі Компані»
про стягнення 994 312,60 грн
Суддя Удалова О.Г.
Секретар судового засідання Дьогтяр О.О.
за участю представників учасників справи:
від позивача Сич О.Ю. (адвокат за ордером серії КВ № 357440)
від відповідача Каракоця О.Р. (довіреність № 4543-К-О від 23.10.2018, адвокат)
від третьої особи не з`явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 позов ТОВ «Чорноморськ-Газ-Сервіс» задоволено частково, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» гарантійний платіж в розмірі 990 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 14 850,00 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

13.12.2019 до суду надійшла заява ТОВ «Чорноморськ-Газ-Сервіс», в якій сторона просила ухвалити додаткове рішення щодо розподілу понесених нею судових витрат на професійну правову допомогу в розмірі 49 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 призначено судове засідання для ухвалення додаткового рішення у справі № 910/17312/18 на 24.12.2019.

17.12.2019 до суду надійшла заява АТ КБ «ПриватБанк» про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги до 0,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2019 відкладено розгляд заяви ТОВ «Чорноморськ-Газ-Сервіс» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу на 14.01.2020.

10.01.2020 до суду надійшла заява АТ КБ «ПриватБанк» про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги до 1,00 грн. В обґрунтування вказаної заяви Банк зазначив, що:

- позовна заява, як перша заява по суті спору від позивача, не містить жодного попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу, що, на переконання відповідача, є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових втрат на правничу допомогу;

- заява про направлення доказів на підтвердження розміру судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи № 910/17312/18, та докази додані до такої заяви, підписані особою, неуповноваженою на здійснення представництва інтересів ТОВ «Чорноморськ-Газ-Сервіс», оскільки відомості про Шишлова Володимира Андрійовича як адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні;

- відповідно до п. 3.2. договору про надання правової допомоги від 10.01.2019 у випадку, якщо для виконання обов`язків за цим договором Адвокатському бюро необхідна буде участь у суді, оплата здійснюється за домовленістю між сторонами даного договору і оформлюється відповідним додатком до Договору, проте відповідних додатків до договору суду не надано;

- природа правовідносин між адвокатом Сичом О.Ю. та ТОВ «Чорноморськ-Газ-Сервіс» є незрозумілою, адже немає жодних доказів на підтвердження наявності повноважень у адвоката Сича О.Ю. здійснювати представництво інтересів вказаного товариств, зокрема, й у суді по справі № 910/17312/18. Поряд з наведеним відповідач вказує, що ордер серії КВ № 357440, наданий Сичем О.Ю. на підтвердження наявності повноважень на надання правової допомоги ТОВ «Чорноморськ-Газ-Сервіс», не містить повноважень на представлення інтересів безпосередньо в Господарському суді міста Києва;

- з наданого акту приймання-здачі наданих послуг № 1 від 09.12.2019 вбачається неспівмірність та непропорційність зазначеного розміру витрат самій справі, зважаючи на її складність, а також безпосередньо якості наданих послуг, враховуючи подані стороною позивача процесуальні документи та надані пояснення в засіданнях по справі № 910/17312/18.

У судовому засіданні 14.01.2020 ТОВ «Чорноморськ-Газ-Сервіс» подану ним заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення вищевказаної заяви заперечував, просив суд зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню відповідачем, до 1,00 грн.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду заяви була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

У судовому засіданні 14.01.2020 судом було проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/17312/19, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 3 ст. 221 ГПК України встановлено, що у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

13.12.2019 до суду надійшла заява ТОВ «Чорноморськ-Газ-Сервіс», в якій сторона просила ухвалити додаткове рішення щодо розподілу понесених нею судових витрат на професійну правову допомогу в розмірі 49 000,00 грн.

В обґрунтування вищевказаної заяви позивач надав наступні докази.

На підтвердження понесених ним судових витрат позивач долучив до матеріалів справи:

- копію договору про надання правової допомоги від 10.01.2019, укладеного з Адвокатським бюро «Шишлов Лоєрс» (далі - договір про надання правової допомоги);

- копію додаткової угоди № 1 від 11.01.2019 до вищевказаного договору;

- копію прайс-листа;

- копію акту приймання-здачі наданих послуг № 1 від 09.12.2019 на суму 49 000,00 грн;

- копію рахунку-фактури № 1 від 09.12.2019 на суму 49 000,00 грн;

- копію цивільно-правового договору від 10.01.2019, укладеного між адвокатським бюро «Шишлов Лоєрс» та фізичною особою Сичом Олександром Юрійовичем;

- копію ордеру на надання правової допомоги серії КВ № 357440 від 11.01.2019.

Судом встановлено, що представник позивача Сич О.Ю. є адвокатом та здійснює адвокатську діяльність на підставі відповідного свідоцтва № 6781/10 від 27.06.2018, копія якого долучена до матеріалів справи. Вказані відомості розміщені також у Єдиному реєстрі адвокатів України.

За умовами договору про надання правової допомоги:

- Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання на представництво інтересів Клієнта та надання правової допомоги у цивільних та господарських справах з усіма правами сторони, третьої особи, в тому числі подання позовних заяв, скарг, апеляційних та касаційних скарг, скарг в порядку повторної касації та у порядку виключного провадження, представництво його інтересів у всіх судових органах, включаючи Європейський суд з прав людини, зміну предмета та підстави позовних вимог, укладення мирової угоди, оскарження рішень судів всіх інстанцій по цивільним та господарським справам, які розглядаються з участю клієнта в судах та господарських судах. Підготовка заяв та позовних заяв в суди, господарські суди та підтримання вимог в судах в якості представника (п. 1.2);

- Послуги за цим Договором Клієнт оплачує Адвокатському бюро згідно Специфікації. Розрахунки між Сторонами здійснюються в національній валюті України на підставі виставленого Адвокатським бюро рахунку (п. 3.1);

- У випадку, якщо для виконання обов`язків за цим Договором Адвокатському бюро необхідна буде участь у суді, оплата здійснюється за домовленістю між сторонами даного Договору і оформлюється відповідним додатком до Договору (п. 31.2);

- Угодою сторін можлива сплата гонорару, визначеного у фіксованій сумі, у зв`язку із суттєвим зростанням або зменшенням обсягу допомоги. В цьому випадку обов`язково укладається письмова угода між Адвокатським бюро та Клієнтом, як додаток до даного Договору в строк 7 банківських днів з моменту отримання пропозиції зі сторін за цим Договором (п. 3.4).

За умовами додаткової угоди № 1 від 11.01.2019:

- Сторони визначили форму надання правничої (правової) допомоги, яка буде виражатися у представництві інтересів Клієнта в судах України та перед іншими фізичними та юридичними особами з питань захисту прав та інтересів Клієнта в господарській справі № 910/17312/18 (п. 1);

- За надання Бюро правничої (правової) допомоги, визначеної в п. 1 Угоди, Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (п. 2);

- При розрахунку гонорару, враховується складність наданих послуг та час, витрачений Бюро, його партнерами, особами залученими на підставі цивільно-правової угоди та співробітниками. Розрахунок робиться за тарифами, вказаними в прайс-листі Бюро, який є невід`ємною частиною Договору та Угоди (п. 3);

- Протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання Клієнтом акту приймання-здачі наданих послуг та рахунку Клієнт зобов`язаний сплатити 70% визначеного в акті гонорару. Інші 30% гонорару Клієнт зобов`язаний сплатити протягом 5-ти днів з дати набрання законної сили рішення по результатам розгляду справи № 910/17312/18. В акті приймання-здачі наданих послуг сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість правничої (правової) допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акту (п. 8).

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

На підтвердження надання адвокатом (адвокатським бюро) послуг з правової допомоги у господарській справі № 910/17312/19 та прийняття клієнтом таких послуг сторони склали акт приймання-здачі наданих послуг № 1 від 09.12.2019, якими засвідчили вказаний факт надання адвокатським бюро таких послуг та їх перелік, а також погодили, вартість кожної з наданих послуг окремо та їх вартість загалом, засвідчили, що загальна вартість наданих послуг становить 49 000,00 грн.

Позивачем не долучені до матеріалів справи докази на підтвердження здійснення оплати наданих адвокатським бюро послуг.

Суд зазначає, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Поряд з наведеним, суд також зазначає, що не бере до уваги заперечення, викладені АТ КБ «ПриватБанк» у заяві про зменшення розміру вартості правової допомоги з огляду на таке.

Позивач, звертаючись до суду, у прохальній частині поданої ним позовної заяви зазначив вимогу про розподіл не лише суми судового збору, але й інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, отже позивач передбачав вірогідність понесення ним інших судових витрат окрім сплати судового збору.

Положеннями ч. 6 ст. 129 ГПК України суду надано право відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат, якщо сума таких судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Судом встановлено, що договір про надання правової допомоги між ТОВ «Чорноморськ-Газ-Сервіс» та Адвокатським бюро «Шишлов Лоєрс», невід`ємною частиною якого є прайс-лист на послуги з правової допомоги, укладений 10.01.2019, у той час, як позовна заява направлена до суду засобами поштового зв`язку 18.12.2018 та зареєстрована судом 22.12.2018, тобто до моменту коли позивач уклав договір на надання правової допомоги та міг орієнтовно визначити розмір витрат на правову допомогу.

Враховуючи викладене, суд відхиляє заперечення відповідача про те, що позивачем необґрунтовано та всупереч чинному процесуальному законодавству не наведений у позові орієнтовний перелік судових витрат на оплату правової допомоги, що є підставою для відмови позивачу у відшкодуванні таких витрат.

Згідно з відомостями, розміщеними у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Шишлов Володимир Андрійович є керівником Адвокатського бюро «Шишлов Лоєрс» без встановлення обмежень його повноважень. Вказана особа укладала договір про надання правової допомоги від 10.01.2019 від імені адвокатського бюро та не представляла позивача у суді під час розгляду даної справи. Відповідно наявність або відсутність у вказаної особи права на зайняття адвокатською діяльністю не є предметом дослідження в межах даної справи.

При цьому як керівник адвокатського бюро та особа, яка підписувала оригінали документів, наданих до суду в якості доказів на підтвердження понесених позивачем судових витрат, Шишлов В.А. мав увесь необхідний обсяг повноважень для засвідчення копій таких документів.

Судом встановлено, що вартість судодня (прибуття адвоката до суду для участі у судовому засіданні) визначена сторонами у прас-листі та становить від 7 000,00 грн за 1 судодень, що спростовує твердження відповідача про те, що позивачем не надано до суду додатку до договору, в якому сторони погодили вартість участі представника позивача у судовому засіданні.

На підтвердження наданих йому повноважень адвокат Сич О.Ю. долучив до матеріалів справи ордер серії КВ № 357440 від 11.01.2019 на надання правової допомоги у всіх судових органах України та банківських установах, виданий ТОВ «Чорноморськ-Газ-Сервіс».

Суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Таким чином, судові органи чітко відокремлені від інших органів державної влади.

Згідно з підпунктом 15.4 пункту 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів ордер має містити назву органу, в якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням за необхідності виду адвокатської діяльності відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога».

Отже, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 по справі № 9901/847/18.

Поряд з наведеним, як зазначено у окремій думці Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 по справі № 9901/847/18, варто зауважити, що, виходячи зі змісту ч.ч. 1, 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) на підставі вже укладеного договору.

Тобто, ордер є документом, який лише посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, тоді як увесь обсяг повноважень адвоката діяти від імені клієнта обумовлюється предметом договору про надання правової допомоги та колом визначених в ньому повноважень адвоката.

Таку саме правову позицію відтворено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 по справі № П/9901/736/18.

З доданого до позовної заяви договору про надання правової допомоги від 10.01.2019, укладеного між ТОВ «Чорноморськ-Газ-Сервіс» та Адвокатським бюро «Шишлов Лоєрс», не вбачається заборон на представництво інтересів позивача в судах, зокрема, й у Господарському суді міста Києва. Враховуючи, що Договір також долучено до матеріалів справи, у суду наявна можливість пересвідчитись, що у адвоката позивача наявний необхідний обсяг повноважень для представництва інтересів позивача в межах даної справи.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що недолік у оформленні ордеру на надання правової допомоги не свідчить про відсутність у представника позивача обсягу необхідних повноважень та відсутність у позивача наміру довіряти представництво власних інтересів у Господарському суді міста Києва своєму представнику.

Крім того, суд зазначає, що надання адвокатом Сичом О.Ю. правової допомоги позивачу в межах виконання договору про надання правової допомоги від 10.01.2019, укладеного з Адвокатським бюро «Шишлов Лоєрс», підтверджується цивільно-правовою угодою від 10.01.2019, укладеною між вказаним Адвокатським бюро «Шишлов Лоєрс» та громадянином Сичом О.Ю., який, як встановлено судом, є адвокатом. При цьому, відсутність акта виконаних робіт, підписаного між адвокатським бюро та адвокатом, не спростовує факту надання відповідних послуг позивачу, зважаючи, у тому числі, й на регулярну участь адвоката Сича О.Ю. у судових засіданнях, а правові відносини, що виникли між адвокатським бюро та адвокатом, не є предметом дослідження судом в межах даного додаткового рішення, оскільки не стосуються безпосередньо правовідносин, що виникли між ТОВ «Чорноморськ-Газ-Сервіс» та Адвокатським бюро «Шишлов Лоєрс».

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Об`єднана палата зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом з тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності розміру витрат на правовому допомогу, заявлених до стягнення позивачем, порівняно зі складністю даної справи, а заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та судом до уваги не беруться.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач надав належні та допустимі докази на доведення понесених ним витрат та професійну допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи № 910/17312/18. Водночас, з огляду на часткове задоволення позову та зважаючи на приписи ст. 129 ГПК України щодо порядку розподілу судових витрат між сторонами, відшкодуванню за рахунок відповідача підлягають судові витрати на правову допомогу в розмірі 48 787,47 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 130, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморськ-Газ-Сервіс» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код 14360570) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморськ-Газ-Сервіс» (65125, Одеська обл., Овідіопольський район, село Лиманка, масив «Радужний» ж/масиву «Ульянівка», будинок 16/4, приміщення 12, ідентифікаційний код 41183923) витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 48 787,47 грн (сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят сім грн 47 коп.).

3. У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано 24.01.2020.

Суддя О.Г. Удалова