ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2020 р. Справа№ 910/2789/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Ткаченка Б.О.

Коробенка Г.П.

при секретарі судового засідання: Вороніній О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Лиман, Донецька обл.

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 (повний текст складено 25.06.2019)

у справі №910/2789/19 (суддя Ягічева Н.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" м. Маріуполь

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Лиман, Донецька обл.

про стягнення 370 686,53 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" (далі - ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця", відповідач) про стягнення 360686,53 грн. штрафних санкцій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем було поставлено з простроченням терміну доставки вантаж на адресу ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", у зв`язку з чим, позивачем, на підставі пункту 116 Статуту залізниць України було нараховано штраф в розмірі 370686,53 грн., який останній просить стягнути з АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 у справі №910/2789/19 позов задоволено.

Стягнуто з АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця" на користь ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" штраф за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 370686,53 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5560,30 грн.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що вантаж відповідачем доставлено ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст.41 Статуту залізниць України та "Правилами обчислення термінів доставки вантажу", підтвердженням чого є календарні штемпелі на накладних за номерами: 40634990, 40727869, 40663197, 40644627, 40845042, 40791642, 40979734, 41117987, 41270596, 41261652, 41330739, 41355496, 40966343, 41355702, 41358243, 40986044, 41549361, 41454448, 41549460, 41520248, 41520578, 41440140, 41334186, 41302779, 41295635, 41550104, 41561333, 41592403, 43649029, 43636281, 43639467, 43646769, 43611623, 43631159, 43676386, 43668854, 43672542, 43666486, 43727213, 43724194, 437256613, 43725134, 43694157, 43728245, 43762392, 43768316, 43814284, 43814227, 43816065, 43802305, 43793165, 43826866, 43836832, 43848761, 43847227, 43860006, 43832021, 43851401, 43839570, 43890714, 43877505, 43876671, 43840966, 43894427, 43931526, 43895583, 43860949, 43882729, 43852177, 43852532, 43906080, 43907278, 43912609, 43906023, 43929603, 43939842, 43890672, 331162355, 43927714.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 скасувати та постановити нове, яким застосувати позовну давність, в іншій частині зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 10% від обґрунтованої суми позову.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача з претензією за спірними відправками. Разом з цим, за твердженням відповідача, порушення АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця" термінів доставки вантажів виникли з поважних та незалежних від відповідача причин, оскільки вся залізнична мережа Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції. Також апелянт зазначив, що місцевим господарським судом необґрунтовано відмовлено в застосуванні наслідків спливу позовної давності та клопотанні відповідача про зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/2789/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А. (судді доповідача), суддів Коробенка Г.П. та Ткаченка Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2019, справу № 910/2789/19 призначено до розгляду на 16.09.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Коробенка Г.П. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2019, справу №910/2789/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Ткаченка Б.О. та Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу у вищезазначеному складі суддів та призначено справу до розгляду на 11.11.2019.

У судовому засіданні 11.11.2019 оголошено перерву до 21.11.2019.

21.11.2019 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді Кравчука Г.А. на лікарняному.

У зв`язку з виходом судді Кравчука Г.А. з лікарняного розгляд апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця" мав бути призначений на нову дату, проте суддя Яковлєв М.Л., який входив до складу колегії суддів на розгляді у якої перебувала справа, знаходився у відпустці. З огляду на вказані обставини розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 було призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2019, справу №910/2789/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П. та Ткаченка Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 21.01.2020.

Через відділ документального забезпечення суду 09.08.2019 від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 у справі №910/2789/19 залишити без змін.

Обґрунтовуючи свою позицію позивач зазначає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами винятковості обставин, які спричинили порушення термінів доставки вантажу, заява АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця" про зменшення розміру штрафних санкцій є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Також, позивачем зазначено, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що подана відповідачем заява про застосування позовної давності є необґрунтованою і безпідставною, зважаючи на те, що порушення відповідачем строків доставки вантажу виникло у липні-серпні 2018 року, та, за таких обставин, строк в який звернувся позивач з позовною заявою є строком встановленим ст. 315 Господарського кодексу України.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 21.01.2020 явку повноважних представників не забезпечили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомили.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" залишенню без задоволення, з таких підстав.

Протягом липня-серпня 2018 року АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця" до станції призначення - Сартана Донецької залізниці здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" згідно залізничних накладних, а саме за номерами: 40634990, 40727869, 40663197, 40644627, 40845042, 40791642, 40979734, 41117987, 41270596, 41261652, 41330739, 41355496, 40966343, 41355702, 41358243, 40986044, 41549361,41454448, 41549460, 41520248, 41520578, 41440140, 41334186, 41302779, 41295635, 41550104, 41561333, 41592403, 43649029, 43636281, 43639467, 43646769, 43611623, 43631159, 43676386, 43668854, 43672542, 43666486, 43727213, 43724194, 437256613, 43725134, 43694157, 43728245, 43762392, 43768316, 43814284, 43814227, 43816065, 43802305, 43793165, 43826866, 43836832, 43848761, 43847227, 43860006, 43832021, 43851401, 43839570, 43890714, 43877505, 43876671, 43840966, 43894427, 43931526, 43895583, 43860949, 43882729, 43852177, 43852532, 43906080, 43907278, 43912609, 43906023, 43929603, 43939842, 43890672, 331162355, 43927714.

Як про це вказує позивач, вантаж, що прямував за вказаними залізничними накладними, відповідачем було доставлено ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" вже після закінчення встановленого терміну доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме: календарний штемпель видачі вантажу (графа 52).

Згідно ст. 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Ст. 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Приписами ст.307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Ч.1 ст. 919 ЦК України закріплено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 ГК України).

Згідно приписів ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту поміж іншого передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 пункту 23 Статуту закріплено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (п. 41 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил).

Згідно п.2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Пунктом 2.10. Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до п.116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Позивач вказує про те, що вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу. За розрахунком позивача загальна сума штрафу за прострочення доставки вантажу складає - 370686,53 грн.

У суді першої інстанції відповідачем подано заяву від 21.03.2019 за вих. № 2022/358 про застосування позовної давності до вимог ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 370 686,53 грн.

Подана заява мотивована тим, що позовна давність для позовів до залізниць встановлена, зокрема п. 136 Статуту залізниць України, якою передбачено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог п.134 цього Статуту.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що позовна давність для позовів до залізниць встановлена, зокрема п. 136 Статуту залізниць України, якою передбачено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог п.134 цього Статуту. Як зазначає відповідач, звертаючись до суду з даним позовом від 27.02.2019 за вих. № 09-5/37 про стягнення грошових коштів, позивач цей строк пропустив.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Положеннями ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а ст.258 ЦК України - до окремих вимог встановлено позовну давність в один рік.

Частиною 3 ст.925 ЦК України, яка є загальною нормою, визначено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

При цьому приписами ч. 1 ст.258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Що стосується перевезення вантажів залізницею, то відповідно до п. 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути пред`явлені у шестимісячний термін, що обчислюється відповідно до вимог п.134 цього Статуту, яким передбачено також і 6-місячний строк для пред`явлення претензії, з визначенням певних умов, обставин, підстав та строку його обчислення.

За приписами пункту 134 Статуту залізниць України, претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців. Зокрема, згідно з підпунктом "д" частини другої цього пункту, зазначені терміни обчислюються від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу.

Частиною 5 ст. 307 ГК України, яка кореспондується із частиною 4 ст. 909 та ст. 920 ЦК України, встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів за цими перевезеннями визначаються транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, пункти 134, 136 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності за позовами про стягнення штрафів за прострочення доставки вантажу. Статут залізниць України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 і останні зміни в нього вносилися постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 №1973.

Господарський кодекс України, прийнятий Верховною Радою України 16.01.2003 за №436-IV набрав чинності з 01.01.2004, ст. 315 якого передбачено певні особливості обчислення строків позовної давності за договором перевезення вантажу, зокрема щодо стягнення штрафів за прострочення доставки вантажу, також є спеціальним законом, який повинен застосовуватися до правовідносин сторін переважно щодо норм права, як такий, що прийнятий пізніше та містить порядок обчислення строків позовної давності.

Відтак, положення пунктів 134, 136 Статуту залізниць України слід застосовувати у системному зв`язку з положенням ст. 315 ГК України таким чином, що строк позовної давності починає свій перебіг з дня одержання відповіді на претензію позивача або з дня закінчення строку, встановленого ч. 3 ст. 315 ГК України для відповіді на претензію. Враховуючи, що дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (ч.ч. 2, 3 ст.315 ГК України) незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.04.2019 у справі №905/729/18, від 13.08.2019 у справі № 910/11614/18 та від 10.09.2019 №905/2303/18.

Зважаючи на те, що порушення відповідачем строків доставки вантажу виникло у липні-серпні 2018 року, то за таких підстав строк в який звернувся позивач з позовною заявою, що надіслана до суду 01.03.2019, є строком встановленим ст. 315 ГК України (протягом 9 місяців), у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що подана відповідачем заява про застосування позовної давності є необґрунтованою, а отже такою, що не підлягає задоволенню.

Що стосується заяви відповідача про зменшення розміру штрафу, яка мотивована, зокрема тим, що проведення АТО та бойові дії у межах Донецької та Луганської областей суттєво вплинули на фінансове становище Регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця". Як зазначає відповідач, за підсумками роботи за перше півріччя 2018 року філія отримала збиток у сумі 295 676,00 тис. грн., що підтверджується звітом про фінансові результати за перше півріччя 2018.

Так, до початку АТО переважна більшість вантажів прямувала до станцій міста Маріуполь зі станцій Авдіївка через станції Ясинувата та Донецьк до станції міста Маріуполя. Зазначена ділянка мала дві залізничні колії та була електрифікованою. На сьогоднішній день станції Ясинувата та Донецьк знаходяться на непідконтрольній території і рух потягів у бік Маріуполя припинено з осені 2014 року. А станція Авдіївка знаходиться на підконтрольній українській владі території, але фактично є тупиковою, так як з літа 2014 року припинено сполучення з станцією Ясинувата та Донецьк.

У зв`язку з цим єдиним залізничним сполученням з м. Маріуполь є ділянка залізниці між ст. Волноваха та ст. Камиш-Зоря. Ділянка Комиш-Зоря - обладнана напівавтоматичним блокуванням, що дає змогу знаходження лише одного поїзду на перегоні між двома станціями.

Відтак, як про це зазначає відповідач, враховуючи, що окрім позивача в м. Маріуполь залізницею обслуговується чимало великих підприємств, обсяги перевезень вантажів значно перевищують пропускну здатність ділянки Волноваха-Камиш-Зоря.

Таким чином на переконання відповідача, порушення термінів доставки вантажу мали місце з причин незалежних від перевізника.

Згідно ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до беззаперечного висновку, що суд наділений правом, а не обов`язком щодо зменшення розміру штрафних санкцій.

Для застосування вищевказаних правових норм щодо зменшення розміру штрафних санкцій, відповідач повинен довести наявність тих обставин, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення.

ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" звертає увагу, що перевезення вантажів за спірними правовідносинами на його адресу здійснювались виключно на підконтрольній українській владі території.

При цьому, ділянка між станціями Волноваха-Камиш-Зоря має протяжність усього 84 км і є лише частиною маршруту перевезення вантажу від станції вантажовідправника до ст. Сартана (ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь"), в той час як, увесь маршрут перевезення складає набагато більший шлях - 734, 653, 616, 683, 1324, 1135, 1104 км. і т.п. Інша, більша частина, залізничного шляху є задовільною та придатною для безперешкодної експлуатації.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що судом першої інстанції було враховано ступінь виконання відповідачем зобов`язання та досліджено причини такого невиконання, водночас відповідачем, в розумінні ч. 1. ст. 233 ГК України не доведено суду наявності підстав для зменшення стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Наведені ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця" в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 у справі №910/2789/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 у справі №910/2789/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/2789/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27.01.2020.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Б.О. Ткаченко

Г.П. Коробенко