РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.01.2020Справа №910/14834/19

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс»
до1. Департаменту патрульної поліції 2. Державної казначейської служби України
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на
стороні відповідачів -інспектора з дізнання роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Осадчук Алли Василівни
про відшкодування шкоди у розмірі 102 643,00 грн.
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники учасників справи:
від позивача:Архипова В.О.
від відповідача-1:Ковтун А.М.
від відповідача-2:не з`явився
від третьої особи:не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди у розмірі 102 643,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Фенікс» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №007/16-Т від 01.03.2016 та у зв`язку з настанням страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Toyota Prius, державний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6031661.

Однак у зв`язку з некоректним заповненням інспектором з дізнання роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Осадчук Аллою Василівною довідки №96910038 про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 26.07.2016, позивач був позбавлений можливості одержати страхове відшкодування від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», у зв`язку з чим вважає, що йому завдано шкоди у розмірі страхового відшкодування, яке підлягало виплаті згідно полісу №АК/6031661.

Крім того, позивач зазначає, що у судовому порядку намагався стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» страхове відшкодування за полісом №АК/6031661, однак у зв`язку з тим, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2019 у справі №910/17364/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс», останній змушений був відшкодувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Український страховий стандарт» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643,00 грн., що також вважає шкодою, завданою неправомірними діями працівника Департаменту патрульної поліції, та просить суд стягнути з відповідача-1 дані кошти.

У відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.06.2018 у справі №910/23967/16, кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина 2 статті 2 Цивільного кодексу України).

В той же час, у відповідності до ст.ст. 25, 43 Бюджетного кодексу України та Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України №460/2011 від 13.04.2011, забезпечення казначейського обслуговування бюджетних коштів, а також здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду покладено саме на Державну казначейську службу України та її територіальні органи.

Враховуючи викладене та оскільки Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Фенікс» заявлено позов про стягнення збитків саме за рахунок коштів державного бюджету, відповідачем у даній справі є держава Україна в особі Департаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.10.2019 відкрито провадження у справі №910/14834/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; залучено до участі у розгляді справи інспектора з дізнання роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Осадчук Аллу Василівну в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи та призначено судове засідання на 19.11.2019.

В судовому засіданні 19.11.2019 представником відповідача було надано суду заяву про продовження процесуального строку для подання відзиву на позов до 29.11.2019.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 19.11.2019 задоволено клопотання відповідача-1 про продовження процесуального строку на подання відзиву на позов; продовжено на 10 днів відповідачу-1 строк для подання до суду відзиву з доказами його направлення іншим учасникам справи; відкладено судове засідання на 05.12.2019.

02.12.2019 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшов відзив на позов з доказами його направлення позивачу, в якому Департамент патрульної поліції заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що відомості про належного страховика цивільно-правової відповідальності особи, яка керувала автомобілем Toyota Prius, державний номер НОМЕР_2 , були та є відкритими, доступними та безкоштовними, а відтак помилкове зазначення у довідці про ДТП страховика, не позбавляло Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс» можливості одержати страхове відшкодування. Крім того, відповідач-1 вказує, що позивачем було пропущено річний строк на звернення із заявою до страховика за полісом про страхове відшкодування ще до того, як йому стало відомо про помилкове зазначення страховика за полісом у довідці про ДТП.

05.12.2019 у судовому засіданні представником позивача було надано відповідь на відзив, в якій Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс» вказує на встановлений законодавством обов`язок працівників відповідача-1 перевіряти чинність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності при оформленні ДТП. Також позивач вказував, що пропустив річний строк на звернення до страхової компанії, передбачений п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відомості про страхову компанію, якою станом на дату настання спірної ДТП було застраховано цивільно-правову відповідальність особи, яка керувала автомобілем Toyota Prius, державний номер НОМЕР_2 , було з`ясовано лише під час розгляду справи №910/331/18.

Протокольними ухвалами господарського суду міста Києва від 05.12.2019 постановлено замовити з архіву господарського суду міста Києва господарські справи, на які посилається позивач; запропоновано позивачу надати документи, які зазначені в страховому акті №01/11-2016 від 10.11.2016, а саме у пунктах 4.1, 4.2 , 4.3, 4.8, 4.9 та 4.10; запропоновано відповідачу надати пояснення щодо довідки про ДТП за листопад 2016 року; встановлено відповідачу строк - 3 робочі дні для надання відомостей про місце проживання третьої особи та номеру її телефону, для належного повідомлення про дату, час та місце судового засідання; відкладено судове засідання у справі на 21.01.2020.

12.12.2019 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких Департамент патрульної поліції вказує, що допущена у довідці технічна помилка в частині зазначення страховика не потягнула за собою будь-яких наслідків у вигляді завдання шкоди, оскільки Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс» не зверталась до страховика за полісом №АК/6031661 із заявою про страхове відшкодування. Також, відповідачем-1 було відмолено місце реєстрації третьої особи та номер мобільного телефону.

10.01.2020 відповідачем була надано лист, в якому повідомлялось, що ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років.

16.01.2020 позивачем через відділ діловодства суду було подано відповідь на заперечення, в яких Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс» вказувало, що зверталось до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» з листом №53 від 24.02.2017, в якому повідомляло про обставини ДТП та долучало копії відповідних документів.

В судове засідання 21.01.2020 представники позивача та відповідача-1 з`явились, надали пояснення по суті справи, згідно з якими представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а представник відповідача-1 проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Відповідач-2 та третя особа явку своїх представників в судове засідання 21.01.2020 не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце, дату та час засідання були належним чином повідомлені. Зокрема, ухвала господарського суду міста Києва про повідомлення дати, часу та місця судового засідання від 13.12.2019 у справі №910/14834/19 була вручена Державній казначейській службі України та Осадчук Аллі Василівні 18.12.2019, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення №948 та №956 відповідно.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Керуючись вказаними приписами господарського процесуального закону, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу №910/14834/19 без участі представників відповідача-2 та третьої особи.

В судовому засіданні 21.01.2020 судом завершено розгляд справи №910/14934/19 по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2016 між Фізичною особою ОСОБА_2 (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Фенікс» (страховик) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №007/16-Т, предметом якого є страхування транспортного Toyota Land Cruiser Prado 150, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску.

26.07.2016 на перехресті вулиці Великої Кільцевої та проспекту Мінського у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Toyota Prius, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить Департаменту патрульної поліції, під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу Toyota Land Cruiser Prado 150, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який належить ОСОБА_2 , що підтверджується Довідкою №96910038 про дорожньо-транспортну пригоду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований позивачем автомобіль Toyota Land Cruiser Prado 150, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 04.09.2017 у справі №756/6133/17 (з урахуванням постанови від 20.09.2017 про виправлення описки) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Звітом про визначення вартості матеріального збитку КТЗ Toyota Land Cruiser Prado 150, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕАК «Довіра» від 06.11.2016 (з врахуванням додаткового звіту від 24.02.2017), визначено, що вартість відновлювального ремонту Toyota Land Cruiser Prado 150, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 457 172,76 грн.

Згідно рахунків №ВДиС-0044517 від 21.10.2016 та №ВДиС-0006759 від 24.02.2017, виставлених Товариством з обмеженою відповідальністю «ВіДі Автострада», вартість відновлювального автомобілю марки Toyota Land Cruiser Prado 150, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 451 977,55 грн.

Відповідно до Страхового акту №01/11-2016 від 10.11.2016 року та Додатку №1 від 16.03.2017 до нього, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 324 082,27 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №446 від 16.12.2016, №454 від 21.12.2016, №478 від 28.12.2016 та платіжною квитанцією №21688964 від 11.03.2017.

22.03.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Фенікс» та ОСОБА_2 було підписано Акт взаємозаліку однорідних вимог, відповідно до якого доплату страхового відшкодування у розмірі 11 785,08 грн. по страховому випадку, що відбувся 26.07.2016, згідно з додатком №1 до страхового акта №01/11-2016 за договором добровільного страхування від 01.03.2016 було зараховано в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 по страхових платежах за договором добровільного страхування №002/17-Т від 02.02.2017.

У січні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс» звернулось із позовом до Головного управління Національної поліції в місті Києві про стягнення 325 532,27 грн., з яких: 324 082,27 грн. витрат, виплачених позивачем по договору добровільного страхування наземного транспорту №007/16-Т від 01.03.2016 в якості страхового відшкодування по ДТП, яка сталась 26.07.2016 з вини працівника патрульної поліції ОСОБА_3 , який керував автомобілем Toyota Prius, державний номер НОМЕР_2 , 1 300,00 грн. вартості експертної оцінки та 150,00 грн. вартості довідки МВС про ДТП.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.12.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2019, у справі №910/331/18 позов задоволено частково та стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» 212 297,19 грн. відшкодування, 950,00 грн. понесених витрат за проведення автотоварознавчого дослідження та 3 198,71 грн. судового збору.

Відмовляючи у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» до Головного управління Національної поліції в місті Києві в частині стягнення 100 000,00 грн. в межах справи №910/331/18, суд зазначив, що оскільки цивільно-правову відповідальність особи, яка на правовій підставі керувала автомобілем Toyota Prius, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застраховано Департаментом патрульної поліції за полісом №АК/6031661 у ПАТ «СК «Український страховий стандарт» на суму 100 000,00 грн., заявлена сума відшкодування має бути зменшена на 100 000,00 грн. страхової виплати, обов`язок щодо сплати якої покладається на страховика за полісом №АК/6031661.

У грудні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 101 496,04 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.04.2018 у справі №910/17364/18 позов задоволено частково та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн., 3% річних у розмірі 115,07 грн., пеню у розмірі 1 380,82 грн. та судовий збір у розмірі 1 761,82 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2019 у справі №910/17364/18 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2019 у справі №910/17364/18 задоволено; рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2019 у справі №910/17364/18 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» відмовлено повністю.

В обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» апеляційний суд вказав, що позивачем було направлено відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 100 000,00 грн. лише 03.09.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та фіскальним чеком, тобто з пропуском річного строку, а тому відповідачем згідно листа вих. №1676 від 27.12.2018 правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позову.

У жовтні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс» звернулось до господарського суду міста Києва із даним позовом, в якому вказує, що у зв`язку з неправомірними діями працівника відповідача-1 під час виконання ним своїх службових обов`язків - третьої особи, які полягали у невірному зазначенні у довідці №96910038 про дорожньо-транспортну пригоду страховика цивільно-правової відповідальності водія, який керував автомобілем Toyota Prius, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме: замість Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» вказано ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», позивач втратив можливість одержати страхове відшкодування від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» у розмірі 100 000,00 грн. та поніс витрати на відшкодування сплаченого ПАТ «СК «Український страховий стандарт» судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643,00 грн. в межах справи №910/17364/18, що, на думку Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс», є збитками, які підлягають стягненню з Департаменту патрульної поліції через Державну казначейську службу України.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини боржника у заподіянні збитків.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс» вказує, що якби третьою особою було належно виконано свої службові обов`язки та вірно зазначено страховика цивільно-правової відповідальності водія, який керував автомобілем Toyota Prius, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з вини якого настала ДТП, то позивач одержав би від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. та не змушений був би нести витрати на відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643,00 грн. в межах справи №910/17364/18.

В свою чергу, із довідки №96910038 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що у графі, в якій повинна міститись інформація про страховика за полісом цивільно-правової відповідальності водія, який керував автомобілем Toyota Prius, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вказано, що ним є ПРАТ «СК «Арсенал Страхування». Інформації щодо серії та номеру полісу взагалі не зазначено.

Натомість як вбачається із полісу №АК/6031661 станом на дату настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія, який керував автомобілем Toyota Prius, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт».

Положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, здійснивши страхову виплату за договором добровільного страхування позивачем було отримано право вимагати від страховика за полісом №АК/6031661 виплату страхового відшкодування на умовах, в порядку та у спосіб, що передбачені положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В силу приписів п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З огляду на наведене, для отримання страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування потерпілий повинен подати страховику за договором обов`язкового страхування заяву на виплату страхового відшкодування у порядку, передбаченому п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи положення ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За змістом пункту 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

З наведеного вбачається, що здійснивши виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування, до нового кредитора в порядку приписів ст. 514 Цивільного кодексу України переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували у останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 Законом права на відмову у виплаті страхового відшкодування у разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17).

Тобто, право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується, зокрема, з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки Toyota Land Cruiser Prado 150, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася 26.07.2016.

Відтак, або потерпіла особа до заміни її новим кредитором, або позивач, як новий кредитор, з метою реалізації свого права на отримання страхового відшкодування за полісом №АК/6031661, повинен був в строк до 27.07.2017 подати страховику за цим полісом - ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» заяву на виплату страхового відшкодування, однак відповідна заява була подана лише 03.09.2018 (більш як через два роки після настання ДТП).

Водночас, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс» вказує, що керуючись інформацією, викладеною у довідці №96910038 про дорожньо-транспортну пригоду, з метою одержання страхового відшкодування звернулось до ПАТ «СК Арсенал Страхування» із повідомленням про страховий випадок №53 від 24.02.2017 та лише під час розгляду справи №910/331/18 довідалось, що страховиком цивільно-правової відповідальності водія, який керував автомобілем Toyota Prius, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт».

Проте, в матеріалах справи №910/14834/18 відсутні як копія листа №53 від 24.02.2017 та докази направлення такого листа ПАТ «СК «Арсенал Страхування», так будь-які інші докази, що підтверджували звернення позивача в продовж річного строку з дати настання ДТП до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та/або ПАТ «СК «Український страховий стандарт».

Однак, копія листа №53 від 24.02.2017 була долучена позивачем до матеріалів справи №910/17364/18 (а.с. 102-104), проте жодних належних доказів його направлення ПАТ «СК «Арсенал Страхування» ні в межах справи №910/331/18, ні в межах справи №910/17364/18 не надано.

Водночас, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Фенікс» було надано претензію про відшкодування шкоди у порядку регресу у розмірі 100 000,00 грн. (вих. №153 від 03.09.2018), яка у відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №805 була одержана ПАТ «СК «Український страховий стандарт» 05.09.2018.

Тобто, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Фенікс» не надано жодних доказів, які б підтверджували звернення позивача впродовж річного строку з дати настання ДТП до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та/або ПАТ «СК «Український страховий стандарт» із вимогою про здійснення страхового відшкодування.

Оскільки, позивач впродовж року не вчинив передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дій для одержання страхового відшкодування, що є самостійною підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування, то відсутні підстави вважати, що саме невірне зазначення третьою особою у довідці про дорожньо-транспортну пригоду страховика зумовило неможливість одержання позивачем страхового відшкодування та понесення додаткових витрат для його одержання (як то відшкодування сплаченого ПАТ «СК «Український страховий стандарт» судового збору за подання апеляційної скарги в межах справи №910/17364/18).

Більше того, відповідно до ст. 11 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Згідно п. 55.1, 55.2, 55.3 ст. 55 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників.

Оператором єдиної централізованої бази даних є МТСБУ. Користування інформаційними ресурсами єдиної централізованої бази даних є вільним і загальнодоступним, за винятком інформації, яка відповідно до законодавства є інформацією обмеженого доступу.

Користування інформацією обмеженого доступу здійснюється на безоплатній основі страховиками та МТСБУ, а також органами державної влади відповідно до їх компетенції, яка встановлена законом.

З наведеної норми слідує, що кожна особа має можливість скористатись ресурсами Централізованої бази даних МТСБУ, яка є загальнодоступною, та отримати відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників.

Зокрема про наведене зазначав Північний апеляційний господарський суд у постанові від 18.07.2019 у справі №910/17364/18, надаючи правову оцінку поважності причин пропуску Приватним акціонерному товариству «Страхова компанія «Фенікс» річного строку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування до ПАТ «СК «Український страховий стандарт».

Як зазначалось, у довідці про дорожньо-транспортну пригоду не лише невірно зазначено страховика, а й взагалі не заначено інформації про серію та номер полісу, відтак позивач, як професійний суб`єкт господарювання у сфері страхування, повинен був проявити розумну зацікавленість щодо номеру та серії полісу, хоча б з метою визначення ліміту відповідальності страховика та інформації щодо франшизи для визначення розміру страхового відшкодування, яке підлягало виплаті страховиком.

Більше того, позивач стверджує, що направляв до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» листа №53 від 24.02.2017, проте жодним чином не зазначає чи була одержана відповідь на такий лист.

В будь-якому випадку, зважаючи на те, що позивач стверджує, що такий лист був направлений ПАТ «СК «Арсенал Страхування» у лютому 2017 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс» не було позбавлене можливості протягом п`яти місяців до дати спливу строку на звернення до страховика з заявою про здійснення страхового відшкодування (до 27.07.2017) проявити розумну зацікавленість щодо стану розгляду відповідного листа та/або нездійснення ПАТ «СК «Арсенал Страхування» страхового відшкодування.

Отже, на думку суду, позивач, як професійний суб`єкт страхових відносин, міг та повинен був ознайомитись із інформацією щодо страховика, серії та номеру полісу, а відтак ще у лютому 2017 року не був позбавлений можливості дізнатись, що таким страховиком є ПАТ «СК «Український страховий стандарт».

Суд виключає можливість того, що Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Фенікс», як професійному суб`єкту у правовідносинах страхування не було відомо про наявність інформації про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників у вільному доступі в мережі Інтернет.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника (невірне зазначення у довідці страховка) та збитками (неодержанням позивачем страхового відшкодування), оскільки позивач не вжив необхідних заходів (не направим вимогу про виплату страхового відшкодування) у визначений законом строк (протягом одного року від дати ДТП).

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки позивачем не доведено наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подачу даного позову необхідно покласти на позивача з огляду на відмову у задоволенні позовну в повному обсязі.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» (03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30; ідентифікаційний код 13525951) до Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3; ідентифікаційний код 40108646) та Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6; ідентифікаційний код 37567646) про відшкодування шкоди у розмірі 102 643,00 грн. відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покласти на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс».

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.01.2020.

Суддя Р.В. Бойко