ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" січня 2020 р.м. Харків Справа № 922/2739/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" про розстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 03.12.2019 у справі № 922/2739/19

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м. Харків 3-я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство "Харківобленерго", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", м. Лозова
про стягнення 11045207,90 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився

3-ї особи - Конопля О.М.

відповідача - Савві Л.Є

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлену електричну енергію за договором №45/223 про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 16.02.2019 в сумі 11045207,90 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 165678,12 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.12.2019 у справі № 922/2739/19 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" заборгованість за поставлену електричну енергію в сумі 11045207,90 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 165678,12 грн.

16 січня 2020 року до господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" надійшла заява про розстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 03.12.2019 у справі № 922/2739/19 (вх.№ 1089/20). Згідно даної заяви заявник просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 03.12.2019 у справі № 922/2739/19 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" заборгованості за договором №45/223 від 16.02.2019 в сумі 11045207,90 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 165678,12 грн., усього 11210886,02 грн., на 10 місяців з пропорційною оплатою до 28 числа кожного місяця за наступним графіком:

- до 28 січня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 лютого 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 березня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 квітня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 травня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 червня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 липня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 серпня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 вересня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 жовтня 2020 року - 1121088,62 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.01.2020 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" про розстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 03.12.2019 у справі № 922/2739/19 до розгляду та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 27.01.2020 о 12:00.

Представник 3-ї особи, через канцелярію суду 27.01.2020 за вх.№ 1969, надав письмові заперечення щодо надання розстрочки виконання рішення суду у справі № 922/2739/19, в яких просив суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області у справі № 922/2739/19, посилаючись на те, що у разі надання розстрочки АТ "Харківобленерго" не зможе вчасно отримати кошти за надання послуги з розподілу електричної енергії, оскільки у суму заборгованості, яка стягнута за рішенням суду, включено суму за надання даної послуги.

Позивач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, уповноваженого представника в призначене судове засідання не направив.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги за заявою про розстрочення виконання судового рішення підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник 3-ї особи у судовому засіданні проти задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" про розстрочення виконання рішення суду по справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити та розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, розстрочка це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

При розгляді заяви про розстрочку рішення суду, суду необхідно встановити обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі у визначений строк або встановленим господарським судом способом, врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (п. 2 ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

В обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення суду відповідач вказує, що до виникнення боргу перед позивачем спонукала необхідність вжиття заходів з фінансування найбільш критичних заходів з підтримання життєздатності підприємства як цілісного виробничого комплексу, уникнення його зупинки та втрати висококваліфікованого персоналу з дефіцитними професіями. Тобто обставини, які спонукали до виникнення боргу є винятковими, а заява про розстрочення виконання судового рішення пов`язана з об`єктивними, непереборними - ви ключними обставинами, котрі ускладнюють його вчасне виконання, та такими, що істотно ускладнюють та роблять неможливими виконання рішення суду.

При цьому відповідач зазначає, що ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" є власником виробничих потужностей з випуску виробничих потужностей з випуску корпусів, інших складових військової техніки бронетранспортерів різних модифікацій (корпуси БТР) та задіяний як співвиконавець державних замовлень названої номенклатури. Виготовлення корпусів та комплектуючих до БТР передбачає закупівлю значної кількості матеріальних ресурсів та енер гоносіїв. На час виникнення спірних правовідносин з позивачем у справі, фінансування виконання державного оборонного замовлення з випуску військової техніки, зокрема кор пусів БТР, досить ускладнене та нестабільне. Лише з ДП "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова" укладено низку договорів з виготовлення та постачан ня указаному підприємству корпусів та інших складових бронетехніки. Водночас, тільки за одним договором №235-2-ХКБМ від 27.04.2018, ціна якого становить 107178200,00 грн. ДП "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова" відвантажено продукції на 28370700,00 грн., а очікувані надходження за вказаним договором з січня по листопад 2020 року станов лять 48734602,00 грн. (довідка ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" № 434/563 від 20.12.2019).

Крім того, боржник у заяві посилається на обставини наявності заборгованості із заробітної плати (довідка ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" № б/н від 20.12.2019). Також, відповідач вказує, що товариство вживає заходи спрямовані на стягнення існуючої заборгованості за поставлену продукцію. Так, рішеннями господарського суду Харківської області у справах № 992/917/19 та № 922/918/19 з ДП "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова" на користь ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" підлягає стяг ненню 3868795,67 грн.

Судом враховано надані відповідачем докази вжиття заходів зі стабілізації виробництва, отримання прибутку та подальшого функціонування підприємства, що може сприяти продовженню господарської діяльності відповідачем та зробить реальною можливість отримання позивачем суми заборгованості за договором №45/223 від 16.02.2019, в яку включено суму за послугу з розподілу електричної енергії.

Разом з цим суд зазначає, що одночасне і повне виконання рішення суду в даній справі може призвести до виникнення у відповідача заборгованості зі сплати податків, зборів та інших платежів, заробітної плати, і як наслідок припинення господарської діяльності боржника, повної його неплатоспроможності та банкрутства, що унеможливить виконання рішення суду взагалі.

Відтак, заходи примусового стягнення з відповідача заборгованості зможуть не тільки не надати очікуваного результату, а й можуть мати своїм наслідком зупинення діяльності ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" та накопичення нових боргів при неможливості їх погашення.

Також, суд враховує, що заявник не ухиляється від виконання рішення суду, маючи намір добровільно виконати рішення суду та самостійно здійснювати погашення суми боргу.

Надання розстрочки виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору.

При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (див. рішення у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V).

За практикою Європейського суду в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (Корнілов та інші проти України, заява N36575/02); і навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (справа Крапивницький та інші проти України, заява N60858/00).

Суд, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та, беручи до уваги докази, надані відповідачем, зазначає про те, що по-перше, ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" просить не відстрочити виконання рішення, а здійснити його розстрочення, що свідчить про намір здійснення швидкого виконання рішення, однак поступово та частинами, по-друге, строк розстрочення виконання рішення не є надто тривалим та надмірним з огляду на конкретні обставини даної справи та розмір заборгованості, яку відповідач не спроможний сплатити на користь позивача одномоментно єдиним платежем.

Розстрочення виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення та остаточне погашення заборгованості перед стягувачем.

У даній справі розстрочення виконання рішення суду здійснюється з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь стягувача. Тобто, справедливий баланс інтересів сторін у цій справі в разі надання розстрочки буде дотриманий.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №920/199/16.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 Чижів проти України зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи вищевикладене, надані відповідачем докази на підтвердження існування тяжкого фінансового стану, вжиті відповідачем заходи зі стабілізації виробництва, отримання прибутку та подальшого функціонування підприємства, та зважаючи на те, що розстрочення виконання рішення на 10 місяців не суперечить ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, відповідає принципам справедливості та розумності, а також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення заяви ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" про розстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 03.12.2019 у справі № 922/2739/19 та відхилення доводів АТ "Харківобленерго" про відмову в її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 232-236, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" про розстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 03.12.2019 у справі № 922/2739/19.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 03.12.2019 у справі № 922/2739/19 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" (ідентифікаційний код 32565419) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (ідентифікаційний код 19480600) заборгованості за договором №45/223 від 16.02.2019 в сумі 11045207,90 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 165678,12 грн., усього 11210886,02 грн., на 10 місяців з пропорційною оплатою до 28 числа кожного місяця за наступним графіком:

- до 28 січня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 лютого 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 березня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 квітня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 травня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 червня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 липня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 серпня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 вересня 2020 року - 1121088,60 грн.;

- до 28 жовтня 2020 року - 1121088,62 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст. 255 - 257 ГПК України, до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.01.2020.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/2739/19