ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3341/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Калашников Г.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального закладу охорони здоров`я "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" (61058, м. Харків, пр. Незалежності, 13, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5-В, )
про стягнення 401 0016,28грн.
за участю учасників справи:

учасники справи не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на свою користь суму штрафних санкцій у розмірі 102 641,08грн., з яких 77 604,42грн. пеня та 19 825,95грн. штраф;

- зобов`язати відповідача виконати зобов`язання за договором в натурі, а саме: провести заправку автотранспорту позивача на АЗС згідно переліку визначену у Додатку № 1 до договору, за талонами на бензин автомобільний А-92 в кількості 530 літрів за ціною 28,58грн. на суму 15 147,40грн. та на дизельне пальне в кількості 9 910 літрів за ціною 28,58грн. на суму 283 227,80грн., всього на загальну суму 298 375,20грн.

Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 27-ВТ-2018 на закупівлю товару від 13.12.2018, з посиланням на ст.ст.610, 611, 622 Цивільного кодексу України та ст.ст. 193, 231, 234 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 21.10.2019 позовну заяву Комунального закладу охорони здоров`я "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" залишено без руху, надано позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 21.10.2019.

У встановлений судом строк на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 04.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, почато у справі підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 03.12.2019.

Підготовче засідання неодноразово відкладалось.

В підготовчому засіданні 14.01.2020 без виходу до нарадчої кімнати судом постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 28.01.2020.

Присутній в судовому засіданні 14.02.2020 представник позивача був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи по суті, однак у призначене судове засідання 28.01.2020 не з`явився, про поважність причини неявки суд також не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про поважність причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позов, судом всі процесуальні документи направлялись рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01030, м. Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок 5-В, проте не були отримані відповідачем, про що свідчать відмітки відділення пошти з позначками "адресат відсутній.

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

При цьому суд також зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 922/3341/19 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Оскільки неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній матеріалами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

13.12.2018 між Комунальним закладом охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» (відповідач) укладено договір № 27ВТ-2018 на закупівлю товару (далі договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався до 31.12.2018 поставляти позивачу, а позивач приймати та сплачувати наступні товари: 09130000-9 Нафта і дистиляти (бензин автомобільний А-92 (талони) у кількості 20 840 літрів, паливо дизельне (талони) у кількості 77 500 літрів.

Ціна договору, за умовами п.3.1, становить 2 810 557,20грн.

У п.4 договору сторони погодили порядок здійснення розрахунків, а саме: позивач зобов`язався здійснити оплату за фактично поставлений товар на підставі видаткової накладної, на умовах відстрочки платежу до 20 банківських днів з урахуванням вимог ч.1 ст.49 Бюджетного кодексу України.

За умовами п.5.1 договору відповідач зобов`язався здійснити поставку якісного товару позивачу в асортименті, кількості та за цінами визначеними цим договором. Строк поставки товару сторони погодили до 31.12.2018.

Датою поставки товару є дата підписання позивачем видаткової накладної (п.5.3 договору).

Відповідно до п.5.4 договору до моменту фактичної вибірки товару з АЗС за талонами товар знаходиться на зберіганні у відповідача до повного погашення талону. Зобов`язання щодо повернення товару вважаються виконаними в повному обсязі з моменту отоварення талонів на АЗС відповідача (тобто кількість пального і його марка, вказані в талоні, виданому позивачу). Також сторони погодили, що строк дії талону діє до повного погашення.

У разі неможливості виконати взяті на себе зобов`язання по строкам, якості та кількості товару, який постачається, відповідач зобов`язався повідомити позивача у строк, не пізніше ніж за 48 годин (п.5.5 договору).

Відповідач за умовами п.5.6 договору взяв на себе зобов`язання забезпечити заправку автотранспорту позивача через мережу АЗС згідно переліку, зазначеному у додатку № 1 та додатку № 2 до договору.

Отримання товару здійснюється уповноваженим на те представником позивача по талонам, що оформлені за затвердженим зразком відповідача. Номінал талонів може бути скоригований в залежності від наявних потреб позивача. По талонам безпосередньо буде здійснюватись заправка автомобіля (п.5.8 договору).

У п.5.9 договору сторони погодили, що кількість отриманого товару по накладній забезпечується видачею необхідної кількості талонів (по маркам і літражу). Зберігання отриманого по накладній товару здійснюється у мережі АЗС відповідача на його відповідальному зберіганні.

Відповідно до додатку № 1 до договору відповідач забезпечує заправку автотранспорту позивача через свою мережу АЗС по місту Харкову та Харківській області.

14.12.2018 відповідач за видатковою накладною № НКТ-003908 передав позивачу талони на бензин автомобільний А-92 в кількості 20840 літрів за ціною 28,58грн. на суму 595 607,20грн. та талони на дизельне пальне в кількості 77 500 літрів за ціною 28,58грн. на суму 2 214 950,00грн., всього на загальну суму 2 810 557,20грн.

На виконання умов договору, позивач 17.12.2018 перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 2 810 557,20грн.

Таким чином, позивач належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання за договором, проте, відповідач зобов`язання за договором виконав не в повному обсязі, заправку автомобілів позивача здійснив за талонами на бензин автомобільний А-92 лише в кількості 20 310 літрів за ціною 28,58грн. на суму 580 459,80грн. та за талонами на дизельне пальне лише в кількості 67 590 літрів за ціною 28,58грн. на суму 1 931 722,20грн.

Оскільки відповідач до теперішнього часу в повному обсязі не виконав зобов`язання по заправці автомобілів позивача за талонами на бензин автомобільний А-92 в кількості 530 літрів за ціною 28,58грн. на суму 15 147,40грн. та за талонами на дизельне пальне в кількості 9 910 літрів за ціною 28,58грн. на суму 283 227,80грн., позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 81 754,81грн. та штраф 7% в розмірі 20 886,27грн.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд зобов`язати відповідача виконати умови договору та стягнути з останнього штрафні санкції.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд керується наступним.

За приписами ч.5 ст.29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Враховуючи те, що Комунальний заклад охорони здоров`я "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" є закладом охорони здоров`я, що забезпечує на території Харківської області надання екстреної медичної допомоги пацієнтам та постраждалим , які перебувають у невідкладному стані, у повсякденних умовах та під час ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, у зв`язку з чим виконання умов договору про закупівлю товару № 27-ВТ-2018 здійснюється на території м. Харкова та Харківської області, суд дійшов висновку, що даний спір підлягає вирішенню господарським судом Харківської області.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом вбачається, що укладений між сторонами договір № 27ВТ-2018 на закупівлю товару від 13.12.2018 за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору поставки та договору зберігання.

Так, відповідно до п.1, п.6 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (ч.1 ст.936 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.1 ст.670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Крім того ч.1 ст.938 Цивільного кодексу України передбачено, що зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

У п.5.4 договору сторони погодили, що товар знаходиться у відповідача на зберіганні до моменту фактичної вибірки товару позивачем з АЗС за талонами на товар.

Як вже було встановлено судом, позивач зобов`язання за договором виконав належним чином, перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 2 810 557,20грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 6765 від 17.12.2018, наявною в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач умови договору належним чином не виконав, в повному обсязі та у строки, визначені договором, товар позивачу не передав, у зв`язку з чим у нього залишились невиконаними зобов`язання по заправці автомобілів позивача за талонами на бензин автомобільний А-92 в кількості 530 літрів за ціною 28,58грн. на суму 15 147,40грн. та за талонами на дизельне пальне в кількості 9 910 літрів за ціною 28,58грн. на суму 283 227,80грн.

Частиною 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач вимоги позивача не спростував, належних та допустимих доказів, які свідчать про належне виконання своїх зобов`язань за Договором в частині поставки товару або його повернення позивачу з відповідального зберігання не надав. В матеріалах справи такі докази також відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 81 754,81грн. та 7% штрафу в розмірі 20 886,27грн., суд керується наступним.

В силу ч.2 ст.20 Господарського кодексу України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Суд зазначає, що двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням договору відповідач прийняв на себе обов`язок вчасно поставити товар, а позивач у свою чергу набуває права вимагати у відповідача вчасного виконання поставки товару та застосування до відповідача санкцій за невчасне виконання таких робіт.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.4 ст.631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У п.7.2 договору сторони домовились, що у разі затримки поставки товару, заявленого позивачем, відповідач сплачує пеню в розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

На підставі зазначеного позивач за період з 01.01.2019 по 01.10.2019 нарахував відповідачу пеню 0,1% на суму невиконаного зобов`язання 15 147,40грн., яка складає 4 150,39грн., пеню 0,1% на суму невиконаного зобов`язання 283 227,80грн., яка складає 77 604,42грн., всього на загальну суму 81 754,81грн., а також штраф 7% за прострочення понад 30 днів на загальну суму 20 886,27грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Суд звертає увагу, що сторони у договорі інший порядок нарахування пені не передбачили, а тому позивач мав право на нарахування пені лише за шість місяців, починаючі від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем у позовній заяві нараховано пеню на загальну суму 81 754,81грн. за період з 01.01.2019 по 01.10.2019, який перевищує шість місяців, а тому враховуючи п.6 ст.232 Господарського кодексу України суд, здійснивши перерахунок пені, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню за період шість місяців, що становить згідно проведеного перерахунку 54 304,29грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення 7% штрафу за період з 01.01.2019 по 21.05.2019, суд, перевіривши правомірність його нарахування, дійшов висновку, що таке нарахування передбачено умовами спірного договору, відповідає наданому розрахунку, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними документально та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд, керуючись ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати зі сплати судового збору покладає на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5-В, ) виконати зобов`язання за договором в натурі, а саме: провести заправку автотранспорту позивача на АЗС згідно переліку визначену у Додатку № 1 до договору, за талонами на бензин автомобільний А-92 в кількості 530 літрів за ціною 28,58грн. на суму 15 147,40грн. та на дизельне пальне в кількості 9 910 літрів за ціною 28,58грн. на суму 283 227,80грн. на загальну суму 298 375,20грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5-В, ) на користь Комунального закладу охорони здоров`я "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" (61058, м. Харків, пр. Незалежності, 13, ) 54 304,29грн. пені, 20 886,27грн. 7% штрафу, 5 603,49грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 27 450,52грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "28" січня 2020 р.

Суддя Т.А. Лавренюк