РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2020Справа № 906/1105/19

Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (01001, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 1Д)
до про1. Товариство з обмеженою відповідальністю «-Метелик-» (01105, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПРОФЕСОРА ПІДВИСОЦЬКОГО, будинок 5) 2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) стягнення заборгованості у розмірі 29 440,81 грн.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івниця» та ОСОБА_1 про стягнення 29 440,81 грн., з яких: 23 852,76 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 791,71 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, 4 796,34 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем - 1 його зобов`язань за Договором банківського обслуговування б/н від 22.08.2016 року та наявністю підстав для солідарного стягнення з Відповідачів заборгованості.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 22.10.2019 року матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івниця» та ОСОБА_1 про стягнення 29 440,81 грн. передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 906/1105/19 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

12.11.2019 Господарським судом міста Києва направлені запити до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) Відповідача - 2.

18.11.2019 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшла інформація щодо місця реєстрації Відповідача - 2 по Києву та Київській області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України; змінено найменування Відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Івниця» (12420, Житомирська обл., Андрушівський р-н, с. Івниця, вул. Миру, будинок 31) на Товариство з обмеженою відповідальністю «-Метелик-» (01105, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПРОФЕСОРА ПІДВИСОЦЬКОГО, будинок 5).

13.12.2019 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) за належністю з Господарського суду Житомирської області надійшла уточнена позовна заява Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до справи № 906/1105/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 уточнену позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" залишено без руху, надано Позивачу строк для усунення недоліків руху шляхом подання до суду письмової заяви із зазначенням відповідних відомостей, доказів сплати судового збору у встановленомих Законом України «Про судовий збір» порядку та розмірі.

13.12.2019 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" надійшла заява, якою просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором б/н від 22.08.2016 в розмірі 474267,16 грн. До вказаної заяви Позивачем додано докази сплати судового у встановлених Законом України «Про судовий збір» порядку та розмірі.

Крім того, 08.01.2020 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" надійшла заява про зміну предмету позову.

Суд, розглянувши заяви Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

За умовами ч. 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що первісну уточнену позовну заяву, залишену без руху ухвалою суду від 18.12.2019, подано Акціонерним товариством Комерційний Банк "Приватбанк" в межах тридцятиденного строку з дня відкриття провадження у справі, Заявником усунено недоліки за ухвалою суду від 18.12.2019 в межах встановленого строку, Суд приймає вказану заяву до розгляду як заяву про зміну предмету позову.

При цьому, Суд залишає без розгляду заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" про зміну предмету позову, яка надійшла до суду 08.01.2020 року, оскільки вказана заява подана поза межами встановленого Господарським процесуальним кодексом України тридцятиденного строку.

Таким чином, Судом розглядаються вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю «-Метелик-» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором б/н від 22.08.2016 у розмірі 474267,16 грн. (відповідно до поданої заяви про уточнення, яка розцінена судом як заява про зміну предмету позову).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 20.11.2019 була направлена на адреси Сторін, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень Позивачу та Відповідачу 1 ухвали суду та поверненням на адресу суду поштового конверту, надісланого на адресу Відповідача 2.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з даними Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ОСОБА_1 значиться зареєстрованим на адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі №906/1105/19 направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_1 , зазначену Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Відповідач 2 має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідачі у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подали до суду відзив на позов, а відтак не скористалися наданими їм процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

22.08.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Івниця», в подальшому змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «-Метелик-», звернулось до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в подальшому змінено назву на Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», із Заявою про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, яка разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua складають Договір №б/н від 22.08.2016. (а.с.17-35)

На підставі Заяви Відповідачу - 1 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до Договору №б/н від 22.08.2016 Відповідачу - 1 було встановлено кредитний ліміт на поточному рахунку № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.16 Умов, при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронного цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.1. Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Згідно з пунктом 3.2.1.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.8 Умов, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі).

Пункт 3.2.1.1.6 Умов визначає, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Відповідно до п. 3.2.1.4.1. Умов за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Відповідно до пункту 3.2.1.4.1.1. Умов за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця , якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетова сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок процентів проводиться за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Згідно з пунктом 3.2.1.4.1.2. Умов за сумами кредиту, отриманими Клієнтом до 31.01.2015 включно і до моменту обнуління кредитного ліміту у випадку не обнуління дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

Пунктом 3.2.1.4.1.3. Умов передбачено, що за сумами кредиту, отриманими Клієнтом до 31.01.2015 включно і до моменту обнуління кредитного ліміту у разі непогашення кредиту продовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання Клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов`язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Під непогашенням кредиту мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.2.1.4.1.4. Умов).

Відповідно до пункту 3.2.1.2.3.4. Умов Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - зажадати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі шляхом подання відповідного повідомлення.

25.08.2016 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», в подальшому змінено назву на Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», (Кредитор) та ОСОБА_1 (Поручитель) було укладено Договір поруки №PorukaLimit, предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Івниця», в подальшому змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «-Метелик-», зобов`язань за угодами приєднання до розділу 3.11. «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг (Угода -1) та до розділу 3.2.2. «Кредит за послугою «Гарантований платіж» Умов та правил надання банківських послуг (Угода -2). (а.с.42-45)

Відповідно до п.1.2 Договору Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання обов`язків за Угодою - 1 та Угодою - 2 в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У випадку невиконання Боржником зобов`язань за Угодою - 1/або Угодою - 2, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. (п.1.5 Договору)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що він свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу-1 кредитний ліміт. Проте, у зв`язку з непогашенням кредиту, у Відповідача - 1 перед Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» виникла заборгованість за кредитом в розмірі 474267,16 грн. Таким чином, Позивач просить Суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «-Метелик-» та ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 474267,16 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №б/н від 22.08.2016 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що 22.08.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Івниця», в подальшому змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «-Метелик-», звернулось до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в подальшому змінено назву на Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», із Заявою про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, яка разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua складають Договір №б/н від 22.08.2016. (а.с.17-35)

Як вбачається з матеріалів справи, у Відповідача - 1 перед Позивачем утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів за Договором №б/н від 22.08.2016 в розмірі 474267 грн. 16 коп., що підтверджується детальним розрахунком заборгованості станом на 24.09.2019 та випискою по рахунку Відповідача -1, наданими Позивачем. (а.с.37-41)

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «-Метелик-» Акціонерному товариству Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованості по кредиту за Договором №б/н від 22.08.2016 в розмірі 474267 грн. 16 коп.

В той же час, щодо вимог Позивача до Відповідача -2 про солідарне стягнення заборгованості, Суд зазначає наступне.

25.08.2016 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», в подальшому змінено назву на Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», (Кредитор) та ОСОБА_1 (Поручитель) було укладено Договір поруки №PorukaLimit, предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Івниця», в подальшому змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «-Метелик-», зобов`язань за угодами приєднання до розділу 3.11. «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг (Угода -1) та до розділу 3.2.2. «Кредит за послугою «Гарантований платіж» Умов та правил надання банківських послуг (Угода -2). (а.с.42-45)

Відповідно до п.1.2 Договору Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання обов`язків за Угодою - 1 та Угодою - 2 в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У випадку невиконання Боржником зобов`язань за Угодою - 1/або Угодою - 2, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. (п.1.5 Договору)

Вказаний договір підписаний представниками сторін та скріплений печаткою АТ КБ "Приватбанк".

Дослідивши укладений між Сторонами договір поруки, Судом встановлено наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Разом з тим, оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов`язань і при цьому водночас сама має зобов`язальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори (розділи І та II кн. 5 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобов`язання), до істотних умов договору поруки слід віднести, зокрема визначення зобов`язання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 31 липня 2019 року у справі N 922/2913/18.

Судом встановлено, що предмет Договору поруки №PorukaLimit від 25.08.2016 визначено як надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Відповідачем -1 зобов`язань за угодами приєднання до розділу 3.11. «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг (Угода -1) та до розділу 3.2.2. «Кредит за послугою «Гарантований платіж» Умов та правил надання банківських послуг (Угода -2).

З системного аналізу всіх умов вказаного Договору поруки не вбачається, яке ж саме основне зобов`язання забезпечене порукою, оскільки з наданого договору неможливо встановити ані правочин, який як основне зобов`язання забезпечене порукою, ані поточний рахунок, на який надається послуга кредитного ліміту. Лише визначено особу, первинні зобов`язання якої забезпечені порукою.

За таких підстав, Суд не погоджується з твердженнями Позивача, що Договір поруки №PorukaLimit від 25.08.2016 укладено саме в забезпечення виконання зобов`язань за Договором №б/н від 22.08.2016, як такими, що жодним чином не узгоджені сторонами Договору поруки та матеріалами справи не підтверджені, а відтак Суд позбавлений можливості встановити які саме первинні зобов`язання забезпечені порукою.

Водночас, суд вважає за доцільне зауважити, що оскільки аналіз змісту договору поруки не дозволяє встановити дійсний зміст основного зобов`язання забезпеченого порукою, то у даній справі підлягає застосуванню тлумачення «contra proferentem» (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх писав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц; постанові Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 910/3570/18.

Отже, із застосуванням даного принципу тлумачення умов договору, ризик настання негативних наслідків покладається на сторону договору, яка передбачила таку умову договору, що не конкретизувала включення до предмета поруки умови щодо основного зобов`язання забезпечені порукою.

За таких обставин, вади укладеного між Позивачем та Відповідачем - 2 Договору поруки №PorukaLimit від 25.08.2016, у сукупності з відсутністю в матеріалах справи доказів, що підтверджують факт надання згоди Відповідачем-2 на забезпечення виконання саме зобов`язань за Договором №б/н від 22.08.2016, спростовують твердження Позивача щодо наявності солідарного обов`язку Відповідачів сплати заборгованості за кредитом у розмірі 474267 грн. 16 коп.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

А відтак, враховуючи об`єктивну неможливість ідентифікувати які саме зобов`язання та за яким первинним кредитним правочином забезпечені порукою, Суд дійшов висновку, що вимоги Позивача до Відповідача 2 - ОСОБА_1 не підлягають задоволенню та в цій частині позову щодо солідарного стягнення слід відмовити, оскільки вимога не доведена належними та допустимими доказами.

За таких підстав, заборгованість за кредитом у розмірі 474267 грн. 16 коп. підлягає стягненню на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» з Товариства з обмеженою відповідальністю «-Метелик-».

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача-1.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «-Метелик-» та ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «-Метелик-» (01105, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПРОФЕСОРА ПІДВИСОЦЬКОГО, будинок 5, Ідентифікаційний код юридичної особи 32277345) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (01001, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 1Д, Ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) заборгованість у розмірі 474267 (чотириста сімдесят чотири тисячі двісті шістдесят сім) грн. 16 (шістнадцять) коп. та судовий збір у розмірі 7 114 (сім тисяч сто чотирнадцять) грн. 01 (одна) коп.

3. У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 - відмовити

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 20 січня 2020 року

Суддя О.В. Чинчин