ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Справа № 924/685/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Бучинська Г.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Хмельницької області від 25.10.2019 р. у справі №924/685/19 ухвалене суддею Кочергіна В.О., повне рішення складено та підписано 04.11.2019 р.

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ-30

до Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" с.Гуменці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

про стягнення 141 376 грн. 08 коп. заборгованості

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до господарського суду Хмельницької області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" про стягнення 141376грн. 08коп. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов договору про надання послуг № 10155/ЦТЛ-2018 від 15.02.2018р. не здійснив оплату за користування вагонами, у зв`язку із чим у нього існує заборгованість перед позивачем у сумі 141 376грн. 08коп.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 25.10.2019 р. у справі №924/685/19 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Хмельницької області від 25.10.2019 р., Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Хмельницької області від 25.10.2019 р., прийняти апеляційну скаргу Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та відкрити апеляційне провадження, скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 25.10.2019 р. у справі №924/685/19 повністю та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції помилково вирішив, що перебіг позовної давності розпочався від дати складання актів загальної форми про закінчення затримки вагонів №1785 від 16.12.2018р., №1820 від 19.12.2018р., № 1899 від 26.12.2018р., № 1962 від 31.12.2018р., № 1960 від 31.12.2018р., оскільки при прийнятті рішення судом першої інстанції враховано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 904/5743/16, постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 906/429/17, від 03.12.2018 у справі № 911/3716/17, однак вказані висновки стосуються справ про стягнення коштів за зберігання вантажів на станційних коліях. У зазначених справах чітко зазначено предмет позову - за зберігання вантажів і вагони не подавались на під`їзні колії відповідачів.

У винесених судами постановах немає посилання на пам`ятки про подавання та забирання вагонів також відсутні посилання на відомості плати за користування вагонами, тому час перебування вагонів на під`їзних коліях відповідачів не враховувався. За основу для нарахування коштів по вказаних справах взято час перебування вагонів на станційних коліях, який дійсно фіксується лише актами загальної форми ГУ-23 на початок затримки вагонів та актами загальної форми ГУ- 23 на кінець затримки.

Тому, вищевказані висновки Верховного Суду по зазначених справах про зберігання вантажів, суд першої інстанції помилково визнав аналогічними до справи №924/685/19 про користування вагонами. У наведених справах, розглянутих Верховним Судом та у справі 924/685/19 різний предмет позову: зберігання вантажів (у першому випадку) та користування вагонами (у теперішній справі).

Дійсно, за змістом пункту 137 Статуту залізниць України, позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місце знаходження відповідача протягом шести місяців.

Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову. Подіями на залізничному транспорті визнаються зберігання вантажів та користування вагонами, які різні за змістом, водночас схожі за природою.

Зберігання вантажів - регламентовано Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 №644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №866/5087 (далі Правила зберігання вантажів).

Відповідно до вимог п.8 зазначених Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

За приписами п.9 цих же Правил зберігання вантажів, факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Тобто, подія - зберігання вантажу, засвідчується двома документами - двома актами загальної форми: першим - актом загальної форми ГУ-23 на початок затримки вагонів та другим - актом загальної форми ГУ-23 на кінець затримки вагонів. Надалі, на підставі даних двох документів складається накопичувальна картка, у якій нараховується плата за зберігання вантажів.

Моментом, з якого розпочинається перебіг позовної давності до позовних вимог про стягнення коштів за зберігання вантажів - є день закінчення затримки вагонів (день складання відповідного акту загальної форми про закінчення затримки вагонів), тобто закінчення події - зберігання вантажів.

Аналогічний висновок про початок перебігу строку позовної давності з дня закінчення затримки вагонів на станційних коліях, зроблено судом у оскаржуваному рішенні. Однак, даний висновок є помилковим і стосується позовів про стягнення коштів за зберігання вантажів, тоді як, позов по справі №924/685/19 заявлений про стягнення коштів за користування вагонами.

Користування вагонами - регламентовано Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 №113 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 (далі Правила користування вагонами).

За приписами п.3 розділу 2 зазначених Правил, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станції відправлення та призначення за «Відомістю плати за користування вагонами (контейнерами)» форми ГУ-46, яка складається на підставі «Пам`яток про користування вагонами (контейнерами)» форми ГУ-45, «Актів про затримку вагонів» форми ГУ-23а, «Актів загальної форми ГУ-23».

Тобто, користування вагонами - подія, яка за тривалістю по часу більш триваліша, ніж зберігання вантажу, і включає в себе: час зберігання вантажу, який засвідчується та фіксується у актах загальної форми про початок затримки та закінчення затримки вагонів + (плюс) час перебування вагонів на під`їзних коліях вантажовласника, який засвідчується та фіксується у Пам`ятках про подавання та про забирання вагонів.

Викладене підтверджується пунктом 4 розділу 2 цих же Правил користування вагонами, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами., за маневрову роботу та за подавання й забирання вагонів.

Таким чином, чотири документи фіксують користування вагонами і на підставі яких складається Відомість про користування вагонами: перший - акт загальної форми ГУ-23 на початок затримки вагонів на станційних коліях, другий - акт загальної форми ГУ-23 на кінець затримки вагонів на станційних коліях, третій - пам`ятка про подавання вагонів (навантажених вагонів на під`їзну колію Відповідача), четвертий - пам`ятка про забирання вагонів (порожніх вагонів з під`їзної колії Відповідача).

Подію - користування вагонами не можливо припинити Актом загальної форми ГУ-23 про закінчення затримки вагонів (як зазначено у рішенні суду) і рахувати з даного акту загальної форми строк позовної давності, оскільки користування вагонами не закінчилось, вагони подаються на під`їзну колію Відповідача, де продовжується користування вагонами, не залежно від того чи власні вагони перебувають у користуванні, за які плата не нараховується, чи вагони, які належать залізниці, за які нараховується плата за користування останніми на під`їзних коліях.

Відсутність, на момент складання Акту про закінчення затримки, повного часу за користування вагонами, який відображається у Відомості плати за користування вагонами, не дає Залізниці можливості звернутися з позовом до суду, тобто реалізувати своє право, передбачене статтею 256 Цивільного кодексу України, оскільки подія користування вагонами не закінчилася, а продовжує відбуватися і закінчується в момент забирання порожніх вагонів з під`їзної колії Відповідача, що підтверджується пам`яткою про забирання вагонів і лише тоді закінчується користування вагонами. Час користування вагонами на під`їзній колії Відповідача може бути різний: кілька годин, доба, кілька діб, тиждень, і т.д.

Відповідно до вимог статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Окрім того, за приписами частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У день закінчення затримки вагонів на станційних коліях, що засвідчується актом загальної форми ГУ-23 про закінчення затримки, Залізниця не знає і не може знати, що її право - отримання плати за користування вагонами, передбачене пунктами 2.1.6 та 2.1.7 Договору, буде порушено і Замовник відмовиться оплатити послугу та відшкодувати витрати, оскільки подія - користування вагонами продовжується.

На Залізниці діє Автоматизована система управління вантажними перевезеннями на залізничному транспорті України «АСК ВП УЗ», розроблена товариством з обмеженою відповідальністю Науково-впроваджувальною фірмою «ТМСофт» у 2006 році, якою регламентовано автоматизоване робоче місце прийомоздавальника та товарного касира і якою передбачено порядок складання відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46.

Зокрема п. 9.2.1. регламентовано створення Відомості ГУ-46 за користування вагонами (на підставі пам`яток ГУ-45 на забирання вагонів).

Відомість ГУ-46 складається товарним касиром після отримання пам`яток ГУ-45 на забирання вагонів. До складу ГУ-46 включаються зазначені пам`ятки.

Користувачу надається можливість за обраними пам`ятками формувати окремі відомості на українські та іноземні вагони, або загальну відомість.

Технологія виконання операції:

1. Користувач задає умову для вибору пам`яток на забирання вагонів.

2. Запит списку пам`яток на забирання вагонів передається з клієнтської на серверну частину.

3. Серверна частина отримує інформацію з оперативних моделей АСК ВП УЗ і формує список пам`яток згідно з запитом.

4. Сформований список пам`яток передається серверною частиною на клієнтську частину.

5. Отримавши список пам`яток, користувач вибирає необхідні пам`ятки і включає їх до ГУ-46.

6. Користувач зберігає сформований ГУ-46.

7. Клієнтська частина АС ПЗПК передає ГУ-46 на серверну частину.

8. Серверна частина передає повідомлення про створення ГУ-46 до моделі нарахувань. 9. Модель нарахувань на підставі переданих у повідомленні номерів пам`яток визначає вагони для включення до ГУ-46. Для визначених вагонів (система) знаходить акти ГУ-23 та ГУ-23а на затримку вагонів. За цими даними виконує розрахунок плати за користування вагонами. Після цього модель нарахувань передає серверній частині АС ПЗПК повідомлення про виконання операції.

Викладене свідчить, що для формування Відомостей плати за користування вагонами в автоматизовану систему спочатку вносяться дані з Пам`яток про подавання та про забирання вагонів (номер вагону, час та дата), а надалі система сама, в автоматизованому режимі, знаходить акти загальної форми ГУ-23 на початок і на закінчення затримки вказаного вагона. Відсутність в системі даних з Пам`яток унеможливлює складання Відомостей про користування вагонами і як наслідок, унеможливлює отримання загального часу користування вагонами та розрахунку плати за користування вагонами.

Судом першої інстанції помилково акцентовано увагу і взято за основу відсутність у Відомості плати за користування вагонами грошових нарахувань за час перебування вагонів на під`їзних коліях. Вказані нарахування відсутні, оскільки вагони належали Відповідачу і плата за час перебування приватних вагонів на під`їзних коліях, не стягується.

Водночас, можливі випадки розгляду справ з вагонами, які будуть належати Залізниці і плата за користування за які на під`їзних коліях Відповідача буде нараховуватись і буде стягуватись.

Як наслідок, за основу необхідно брати загальний час користування вагонами, не залежно в чиїй власності вагони перебувають, а не факт нарахування чи не нарахування плати за користування вагонами на під`їзних коліях.

Тлумачення Закону єдине до окремо взятої події - користування вагонами і не може залежати від обставин: чи нараховувалась плата за перебування вагонів на під`їзній колії, чи не нараховувалась, чи власні вагони Відповідача, чи вагони належать Залізниці.

Враховуючи викладене, апелянт зробить висновок, що моментом, з якого розпочинається перебіг позовної давності до позовних вимог у цій справі, є день настання події, що стала підставою для подання позову, а саме: день забирання вагонів з під`їзної колії відповідача (день складання відповідної Пам`ятки про забирання вагонів).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 р. поновлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Хмельницької області від 25.10.2019 р. у справі №924/685/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Хмельницької області від 25.10.2019 р. у справі №924/685/19 в порядку письмового провадження.

16.12.2019 р. на електронну адресу апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про розгляд апеляційної скарги з повідомлення (викликом) учасників справи. Обґрунтовуючи клопотання скаржник, вказав на те, що апеляційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосувальної практики і зокрема, початку перебігу позовної давності до окремо взятої категорії справ.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 р. відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, оскільки ціна даного позову - 141 376 грн. 08 коп., що є менше ста розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, характер спірних правовідносин, не є особливо складним, предмет доказування та встановлення обставин справи не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін.

19.12.2019 р. на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/685/19. Зокрема, просить проведення відеоконференції доручити одному із перелічених судів, а саме: господарському суді міста Києва; господарському суді Київської області або Подільському районному суді міста Києва.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 р. у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції - відмовлено. Оскільки, справа буде розглядатися в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

26.12.2019 р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає, що позивач не стягує плати за користування вагонами, чи будь-яких інших платежів за період перебування вагонів на під`їзній колії, а лише плату за користування вагонами за час затримки вагонів на станції (подія, що стала підставою для позову). Таким чином, посилання позивача на необхідність обрахунку позовної давності з моменту закінчення перебування вагонів на під`їзній колії є безпідставними. Твердження позивача про необхідність брати до уваги пам`ятки про подавання та забирання вагонів не співпадають з підставою позову.

Відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абзацу 2 частини 10 статті 270 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Хмельницької області від 25 жовтня 2019 року у справі №924/685/19 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

01.05.2014р. між Державним територіально-галузевим об`єднанням "Південно-Західна залізниця" (Залізниця) та публічним акціонерним товариством "Подільський цемент" (Власник колії) було укладено договір №379 про експлуатацію залізничної під`їзної колії, за яким згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії та є продовженням колії №3 станції Гуменці Південно-Західної залізниці і обслуговується власним локомотивом (п. 1 договору).

Згідно з п.4 договору рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування та організації руху на під`їзній колії підприємства ПАТ "Подільський цемент".

Відповідно до п.5 договору повідомлення про подачу вагонів на під`їзну колію передається по телефону не пізніше ніж за дві години до подачі вагонів на передавальні колії станції.

Пунктом 6 договору визначено, що вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на 7 або 8 передавальні колії станції Гуменці.

Максимальна кількість вагонів у кожній партії, що передається власнику колії, становить по вазі 3300 тон/бр., не більше 36 вагонів, з під`їзної колії по вазі 2304 тон/бр., не більше 25 завантажених вагонів (п. 7 договору).

У п.11 договору зазначено, що максимальна переробна спроможність вантажних пунктів: додається додаток №1, який є невід`ємною частиною цього договору. Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Для під`їзної колії встановлюються терміни перебування на ній вагонів: - 9,5 год. (п.12 договору).

Згідно з п.16 договору власник колії сплачує залізниці плату, зокрема, за користування вагонами (контейнерами) - згідно Тарифного керівництва №1 та Правил користування вагонами у контейнерами. Збори і плати вносяться централізовано через розрахунковий підрозділ залізниці згідно окремо укладеного договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Пунктом 18 договору, зокрема передбачено, що для скорочення часу користування вагонами на під`їзній колії, вантажні операції по навантаженню та вивантаженню підприємство зобов`язується виконувати цілодобово і в терміни вказані в договорі. Виключенням є зимовий період року при відсутності вантажів під вивантаження та значного зменшення об`ємів навантаження. У разі простою на коліях станції не поданих на під`їзну колію з вини одержувача (відправника) порожніх та навантажених власних і орендованих вагонів, плата за користування цими вагонами стягується на підставі п.15 розділу 6 Правил користування вагонами і контейнерами.

Договір укладається на 5 років з 01.05.2014 р. по 01.05.2019 р. (п. 21 договору).

До договору сторонами підписано додаток 1 "Максимальна переробна спроможність вантажних пунктів".

Додатковою угодою №1 від 29.09.2014 р. сторони внесли зміни до договору №379 від 01.05.2014 р. щодо місцезнаходження та реквізитів залізниці.

22.06.2015 р. до договору було укладено додаткову угоду №2, якою сторони виклали в новій редакції п. 11 договору, де визначили максимальну переробну спроможність вантажних пунктів (№ колії, назву вантажу, що переробляється, засоби механізації, розмір фронту, терміни виконання вантажних операцій та максимальну переробну спроможність).

У додатковій угоді №3 від 03.12.2015 р. сторони погодили по всьому тексту договору назву "Державне територіально-галузеве об`єднання "Південно-Західна залізниця" замінити на "Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця".

У подальшому додатковою угодою №3 від 25.10.2016 р. було викладено в новій редакції п. 11 договору з визначенням максимальної переробної спроможності вантажних пунктів (№ колії, назву вантажу, що переробляється, засоби механізації, розмір фронту, терміни виконання вантажних операцій та максимальну переробну спроможність).

У матеріалах справи наявний технічний паспорт при станції Гуменці ДТГО "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Подільський цемент" з додатком 5 "Характеристика пристроїв і механізмів для вивантаження-навантаження" (характеристика вантажних фронтів; затверджений сторонами 27.03.2014 р. Єдиний технологічний процес роботи під`їзної колії ПАТ "Подільський цемент" та станції примикання Гуменці Південно-Західної залізниці, яким передбачено вирішення питань, зокрема, розробки розрахункових вагонопотоків по прибуттю та відправленню з урахуванням плану випуску продукції підприємством; оптимальне використання технічних засобів і пристроїв у основного власника під`їзної колії та його контрагента (технологічні карти вантажних фронтів).

Інструкцією про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії підприємства ПАТ "Подільський цемент", затвердженою начальником Жмеринської дирекції залізничних перевезень Південно-західної залізниці та погодженою головою правління ПАТ "Подільський цемент", встановлено основні положення і порядок роботи залізничної колії підприємства, яка примикає до продовження станційної колії №3 станції Гуменці. Передбачено, що вагова норма в напрямку станції Гуменці - підприємство - 3300 т, а в напрямку підприємство - станція Гуменці - 2304 т. Розмір одночасної подачі вагонів на підприємство - 144 вісі (36 вагонів), а з підприємства не більш 100 вісей (25 вагонів). Зазначено, що виконання інструкції є обов`язковим для всіх працівників залізничного цеху (ЗП і ПВ), відповідальних осіб за транспорт в цехах підприємства і інших працівників, що беруть безпосередню участь в поїзних, маневрових і вантажних роботах.

15.02.2018 р. між публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та публічним акціонерним товариством "Подільський цемент" (замовник) укладено договір про надання послуг №10155/ЦТЛ-2018 (далі - договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перенесення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.

Згідно з п.1.2 договору перевезення - це послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.05.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі -УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

Надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п. 1.3 договору).

Пунктом 2.1 договору передбачені обов`язки замовника, зокрема: надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через АС "Месплан" (пп. 2.1.1); не використовувати вагони перевізника інакше як для здійснення заявленого перевезення вантажів відповідно до планів перевезень, Правил перевезення вантажів та умов Договору (пп. 2.1.4); сприяти виконанню узгодженого технологічного часу перебування вагонів на під`їзних коліях згідно з договором про експлуатацію під`їзної колії (договором про подачу та забирання вагонів), та не використовувати вагони, як місця для зберігання вантажів (пп. 2.1.5); оплачувати Перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника (пп. 2.1.6); самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов цього Договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяги запланованих перевезень, вагонообігу, терміну перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника (пп. 2.1.6.1); відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажу перевізником (маси вантажу), митними чи іншими державними органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що не залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (пп. 2.1.7); негайно інформувати Перевізника про всі обставини, які перешкоджають відправленню та просуванню вагонів з причин, які не залежать від Перевізника (пп. 2.1.15); приймати вагони, які подаються за заявкою замовника (пп. 2.1.16).

Замовник має право, зокрема укладати договори на власний розсуд із підприємствами, які зацікавленні в перевезенні вантажів, та виступати платником послуг з перевезення вантажу, користування вагонами та інших послуг, передбачених цим договором (пп. 2.2.1 договору).

Згідно з п. 2.3 договору до обов`язків перевізника віднесені, з-поміж іншого: розглядати замовлення замовника на перевезення вантажів (пп. 2.3.1); приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору (пп.2.3.2); складати документи передбачені п. 1.3 цього договору щодо нарахування сум платежів (пп.2.3.5).

Розділом 3 договору врегульовано питання вартості послуг. Зокрема, у п. 3.2.1 договору зазначено, що у всіх випадках за кожне перевезення (за вантажний або порожній рейси) неповна доба використання округлюється до повної. Розмір ставок плати за використання вагонів перевізника у вантажному та порожньому рейсах зазначено в додатку 2 до договору, а в подальшому зміни цих ставок визначаються перевізником в односторонньому порядку і доводяться замовнику шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному сайті перевізника (www.uz.gov.ua та www.uz-cargo.ua) та /або публікація оголошення в газеті "Урядовий кур`єр" із зазначенням терміну введення їх у дію не раніше ніж через 30 календарних днів після оголошення.

За умовами п.4.2 договору оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний в п. 14.2 розділу 14 договору.

У разі відсутності на особовому рахунку замовника коштів, необхідних для оплати перевезення та додаткових послуг перевізник припиняє приймання, видачу вантажів та надання додаткових послуг згідно зі ст. 62 Статуту залізниць України з одночасним віднесенням відповідальності на замовника за невиконання плану перевезень (статті 106, 108 Статуту), затримку вагонів і контейнерів та зберігання вантажу (п. 5.2 договору).

Моментом виникнення заборгованості у замовника є дата фактичного надання перевізником послуг за цим договором за умови відсутності грошових коштів на особовому рахунку замовника (абз. 3 п. 5.3 договору).

Згідно з п. 8.1 договору сторони домовились про використання електронного документообігу.

Підпунктом 8.2.1 договору передбачене оформлення документів з накладанням електронного цифрового підпису, зокрема, накладної та супроводжувальних документів при перевезенні у внутрішньому сполученні; підпунктом 8.2.2. договору - можливість оформлення документів з накладанням електронного цифрового підпису, зокрема, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, накопичувальної картки зборів за роботи (послуги) та штрафів форми ФДУ-92.

У разі судового розгляду справи чи виникнення претензійної практики використовується візуальне відображення електронних документів на папері (п. 8.8 договору).

Відповідно до п. 12.1 договору він вступає в силу з моменту одностороннього підписання Замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення Замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 р. до 31.12.2018 р. Якщо жодна із Сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії Договору з пропозицією до іншої Сторони про припинення його дії, то цей Договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього Договору.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їх печаток.

Відповідно до накладної №46868485 від 07.12.2018р., відправником ТзОВ „Юмджи Ресурс" було відправлено отримувачу ПАТ „Подільський цемент" на станцію Гуменці вантаж вагонами №№56345820, 52196581, 63094627, 63094635, 63856322, 60516127, 56619448, 60791175 (вантаж отримано 17.12.2018р.) та складено акт від 12.12.2018р. №255 про збільшення терміну доставки на 2 доби.

Відповідно до накладної №46888368 від 08.12.2018р., відправником ТзОВ „Юмджи Ресурс" було відправлено отримувачу ПАТ „Подільський цемент" на станцію Гуменці вантаж вагонами №№52364882, 56614639, 53117156 (вантаж отримано 17.12.2018р.) та складено акт від 12.12.2018р. №255 про збільшення терміну доставки на 2 доби.

Відповідно до накладних №№ 46573259 та 46573382 вагонами відповідно №№56513823 та 60416724 (вантаж отримано 16.12.2018р.) та складено акт від 11.12.2018р. №255 про збільшення терміну доставки на 3 доби.

Відповідно до накладної №46690525 по вагону №53577698 (вантаж отримано 27.12.2018р.) та складено акт від 15.12.2018р. №255 про збільшення терміну доставки на 3 доби.

Відповідно до накладної №46868477 від 07.12.2018р. ТзОВ „Юмджи Ресурс" було відправлено отримувачу ПАТ „Подільський цемент" на станцію Гуменці вантаж вагонами №№55634489, 60522570, 63704118, 63703953, 52370731 (вантаж отримано 17.12.2018р.) та складено акт від 12.12.2018р. №255 про збільшення терміну доставки на 3 доби.

Відповідно до накладних №№46423935 та 46423927 по вагонах відповідно №№56617434 та 63568240 (вантаж отримано 16.12.2018р.) та складено акт від 11.12.2018р. №255 про збільшення терміну доставки на 3 доби.

Відповідно до накладних №№46690467 та 46614798 по вагонах відповідно №№52244266 та 52878840 (вантаж отримано 27.12.2018р.) та складено акт від 15.12.2018р. №255 про збільшення терміну доставки на 4 доби.

Відповідно до накладної №46516597 (вантаж отримано 15.12.2018р.).

Відповідно до накладної №46690517 по вагону №52903119 (вантаж отримано 27.12.2018р.) та складено акт від 15.12.2018р. №255 про збільшення терміну доставки на 4 доби.

Відповідно до накладної №46516613 по вагону №53590691 (вантаж отримано 15.12.2018р. ).

Відповідно до накладних №№ 46690574, 46690558, 46690590, 46614806, 46690475 по вагонах відповідно №№ 55637086, 56618622, 56619539, 56699952, 53454260 (вантаж отримано 27.12.2018р.) та складено акт від 15.12.2018р. №255 про збільшення терміну доставки на 4 доби.

Відповідно до накладної №46810198 ТзОВ „Юмджи Ресурс" було відправлено отримувачу ПАТ „Подільський цемент" на станцію Гуменці вантаж вагонами №№63568224, 61398830, 63520951, 60791563, 59472910, 61660429, 63175020, 61100574, 56814585, 56597040, 63390785, 60514122, 63552921, 63326367, 63403539, 63447403, 63301477, 63704027 (вантаж отримано 27.12.2018р.) та складено акт від 15.12.2018р. №255 про збільшення терміну доставки на 4 доби.

Відповідно до накладної №46614855 по вагону №53597845 (вантаж отримано 16.12.2018р.) та складено акт від 11.12.2018р. №255 про збільшення терміну доставки на 3 доби.

Відповідно до накладної №46716346 по вагонах №№61035630, 61179545, 61179529, 61179586, 65806085, 62975214, 56663651, 56843055, 60717253, 56821986 (вантаж отримано 27.12.2018р.) та складено акт від 14.12.2018р. №441 про збільшення терміну доставки на 4 доби.

Відповідно до накладних №№46690525 та 46690533 по вагонах відповідно №№53577698 та 53575007 (вантаж отримано 27.12.2018р.) та складено акт від 15.12.2018р. №255 про збільшення терміну доставки на 4 доби.

Відповідно до накладних №№ 46516548, 46516563, 46516555, 46516571 по вагонах відповідно №№52740826, 53582797, 56811565, 52726148 (вантаж отримано 15.12.2018р.).

Згідно з актами загальної форми ГУ-23 №1774 від 15.12.2018р., №1777 від 16.12.2018р. (акт загальної форми ГУ-23 №1778 від 16.12.2018р. про відмову клієнта від підпису акту №1777), №1792 від 17.12.2018р., №1908 від 27.12.2018р. (акт загальної форми ГУ-23 №1909 від 27.12.2018р. про відмову клієнта від підпису акту №1908) на віднесення на відповідальність вантажовласника ПАТ "Подільський цемент" було затримано вагони на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта.

Зазначено, що вагони прибули під вивантаження; клієнт ПАТ "Подільський цемент" повідомлений.

Актами загальної форми №1785 від 16.12.2018р., №1820 від 19.12.2018р. (акт загальної форми ГУ-23 №1823 від 19.12.2018р. про відмову клієнта від підпису акту №1820), №1899 від 26.12.2018р., №1962 від 31.12.2018р. (акт загальної форми ГУ-23 №1964 від 31.12.2018р. про відмову клієнта від підпису акту №1962), №1960 від 31.12.2018р. (акт загальної форми ГУ-23 №1961 від 31.12.2018р. про відмову клієнта від підпису акту №1960) зафіксовано факти закінчення затримки вагонів.

У матеріали справи надано наказ ДС Хмельницький від 20.12.2018 р. №2758 (15:15) про неприйняття вагонів залізничною станцією призначення з причин, що залежать від вантажоотримувачів, власників або користувачів колії незагального користування по ст. Гуменці (причина №50) та наказ ДС Хмельницький від 27.12.2018 р. №2829 (12:15) про продовження руху зазначених вагонів на станцію призначення Гуменці у зв`язку з відновленням прийому вагонів.

У матеріалах справи наявна паперова форма відомості плати за користування вагонами №05010018 на суму 25755,20грн. (акт загальної форми ГУ-23 №66 від 05.01.2019р. про відмову клієнта від підпису відомості №05010018), №07010022 на суму 48257грн. (акт загальної форми ГУ-23 №81 від 08.01.2019р. про відмову клієнта від підпису відомості №07010022), №08010026 на суму 21900грн. 60коп. (акт загальної форми ГУ-23 №85 від 09.01.2019р. про відмову клієнта від підпису відомості №08010026), №09010029 на суму 21900грн. 60коп. (акт загальної форми ГУ-23 №90 від 10.01.2019р. про відмову клієнта від підпису відомості №09010029).

У матеріалах справи наявні підписані представниками сторін пам`ятки форми ГУ-45 про подавання вагонів: від 16.12.2018р. №2309, від 19.12.2018р. №2317, від 31.12.2018р. №2404, №2405, від 05.01.2019р. №26від 07.01.2019р. №36, від 08.01.2019р. №43, №46, №49, від 09.01.2019р. №51 з відповідними підписаними сторонами повідомленнями про закінчення вантажних операцій та здавання вагонів з під`їзної колії ПАТ "Подільський цемент", а також витяг з журналу про час повідомлення про плановане подавання вагонів.

Також у матеріалах справи наявні, зокрема: довіреності ПАТ "Подільський цемент" від 01.01.2018 р. №1, від 31.12.2018 р. №241 на право ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підписувати, зокрема відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, пам`ятки про подавання-забирання вагонів форми ГУ-45, акти загальної форми ГУ-23, та отримувати їх копії вимогу; довіреність ПАТ "Українська залізниця" від 31.10.2018 р. на головного інженера виробничого підрозділу Жмеринської дирекції залізничних перевезень Буравського В.Л.; виписка з посадової інструкції головного інженера Жмеринської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_7 від 20.01.2017 р.; листи ПАТ "Подільський цемент" про можливість приймання вагонів та безпідставність затримання останніх станцією Гуменці (від 29.12.2018 р., 14.04.2017 р., 03.04.2017 р., 30.03.2017 р., 23.02.2017 р.); довідка роботи з вагонами на під`їзній колії ПАТ "Подільський цемент" у грудні 2018 року.

Враховуючи затримання вагонів на станціях з вини відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 141 376,08грн. з урахуванням ПДВ.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 25.10.2019 р. у справі №924/685/19 у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний суд, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, встановивши обставини, які підлягали встановленню на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги враховуючи наступне.

2. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

Відповідно до статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами (частина перша); суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі (частина друга); загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (частина п`ята).

Умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються, зокрема, Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. за №457, Правилами перевезення вантажів та іншими нормативними актами.

Так, за приписами частини першої статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Згідно зі ст.8 Закону України "Про залізничний транспорт" перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах, що відповідно до розділу IV Статуту залізниць України передбачено і для взаємовідносин залізниці з підприємством, власником під`їзних залізничних колій.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч.ч.1, 3 ст. 909 ЦК України).

Також обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначені Статутом залізниць. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (ст. 5 Статуту).

У статті 6 Статуту визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно зі ст.71 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Публічним акціонерним товариством "Подільський цемент" (замовник) укладено договір про надання послуг №10155/ЦТЛ-2018 від 15.02.2018 р., предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

З огляду на зазначене, права й обов`язки сторін виникають як з умов укладеного сторонами договору, так і на підставі норм, встановлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правовими актами, які регулюють відповідні правовідносини.

У статті 6 Статуту визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Так, за накладними №46868485, №46888368, №46573259, №46573382, №46690525, №46868477, №46423935, №46423927, №46690467, №46614798, №46516597, №46690517, №46516613, №46690574, №46690558, №46690590, №46614806, №46690475, №46810198, №46614855, №46716346, №46690525, №46690533, №46516548, №46516563, №46516555, №46516571 позивачем було прийнято до перевезення визначеними у накладних вагонами вантаж на адресу відповідача із зазначенням станції призначення - Гуменці.

Залізницею складено акти загальної форми ГУ-23, а саме: №1774 від 15.12.2018р., №1777 від 16.12.2018р., №1792 від 17.12.2018р., №1908 від 27.12.2018р. на віднесення на відповідальність вантажовласника ПАТ "Подільський цемент", яким зафіксовано затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта.

У зв`язку із неприйняттям вагонів залізничною станцією призначення з причин, що залежать від вантажоотримувачів, ДС Хмельницький видано наказ від 20.12.2018 р. №2758 (15:15) про неприйняття вагонів та у подальшому - наказ ДС Хмельницький від 27.12.2018 р. №2829 (12:15) про продовження руху вагонів на станцію призначення Гуменці у зв`язку з відновленням прийому вагонів.

У зв`язку з вищезазначеними затримками вагонів позивачем, враховуючи акти загальної форми ГУ-23, було складено відомості плати за користування вагонами №05010018 на суму 25755,20грн. (акт загальної форми ГУ-23 №66 від 05.01.2019р. про відмову клієнта від підпису відомості №05010018), №07010022 на суму 48257грн. (акт загальної форми ГУ-23 №81 від 08.01.2019р. про відмову клієнта від підпису відомості №07010022), №08010026 на суму 21900грн. 60коп. (акт загальної форми ГУ-23 №85 від 09.01.2019р. про відмову клієнта від підпису відомості №08010026), №09010029 на суму 21900грн. 60коп. (акт загальної форми ГУ-23 №90 від 10.01.2019р. про відмову клієнта від підпису відомості №09010029).

Колегією суддів береться до уваги, що відповідно до статті 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Згідно з п.2 розділу 6 Правил перевезення вантажів залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністра транспорту та зв`язку України від 25.02.1999 №113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. №165/3458 (далі - Правил перевезення), за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

Відповідно пункту 6 розділу 6 Правил перевезення усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Порядок і умови користування вагонами і контейнерами визначаються Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 за № 113, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15 березня 1999 року за N 165/3458 (далі - Правила користування).

Пунктами 2, 3 Правил користування передбачено, що за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату. Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станції відправлення та призначення за "Відомістю плати за користування вагонами (контейнерами) форми ГУ-46 (додаток 1), яка складається на підставі "Пам`яток про користування вагонами (контейнерами)" форми ГУ-45 (додаток 2), "Актів про затримку вагонів" форми ГУ-23а (додаток 3), "Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Пунктом 4 Правил користування визначено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження і містять розрахунки платежів за користування вагонами, за маневрову роботу та за подавання й забирання вагонів.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Виходячи з пункту 8 Правил користування у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 - Додаток N6 до Правил користування) який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці (п. 9 Правил користування).

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акту про затримку вагонів, що складається станцією. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником) (п. 10 Правил користування).

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці (п. 13 Правил користування).

Таким чином, з наведених положень слідує обов`язок вантажовідправників/вантажовласників вносити плату за користування вагонами (стаття 119 Статуту, пункти 2, 13 Правил користування вагонами і контейнерами).

Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністром транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 № 340/16356 (далі по тексту - Збірник тарифів) встановлює ставки плати за користування вагонами, а отже, плата за користування вагонами є регульованою і не потребує додаткового погодження сторонами.

Згідно з п. 3 розділу 5 Збірника тарифів та пункту 5 розділу 6 Правил перевезення: "При визначенні часу користування вагонами і контейнерами час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година".

Правилами складання актів, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за №334 передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, в тому числі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства складаються комерційні акти та акти загальної форми.

Акти загальної форми ГУ-23 складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акту.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акту, але не менше як двома особами (п. 3 Правил складання актів).

3. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станціях, у зв`язку з якими позивачем здійснено нарахування плати за користування вагонами відповідно до поданих відомостей, є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з Додатком №6 до Правил користування.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що затримка вагонів на підході до станції призначення та на станції призначення, у зв`язку з якою позивачем нарахована плата за користування вагонами, відбулася через неможливість приймання їх станцією призначення з причин очікування подачі під вантажні операції вагонів, що прибули на адресу відповідача. Факт затримки вагонів у встановленому порядку зафіксовано актами загальної форми ГУ-23, в яких вказано час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Відмова представника вантажовласника підписати складений представником станції акт про затримку вагонів на станції не є підставою для звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами.

Плата, заявлена до стягнення позивачем, нарахована за періоди затримок вагонів та є наслідком порушення відповідачем нормативно визначених правил прийняття вагонів, що виходить за межі звичайної правомірної поведінки, врегульованої укладеним сторонами договором.

Підпунктом 2.1.7 договору про надання послуг №10155/ЦТЛ-2018 від 15.02.2018р. встановлено, що замовник зобов`язується відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України з причин, що не залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника.

Доказів про сплату відповідачем заявленої до стягнення плати за користування вагонами суду не подано.

З приводу виникнення на станції ускладнень, пов`язаних із несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів одержувачами, суд вважає слушним твердження позивача про те, що будь-яке накопичення вагонів на станції призначення ускладнює роботу станції, оскільки затриманими вагонами зайнята одна зі станційних колій, що ускладнює маневрову роботу станції, а також враховує затримання вагонів на підходах по станції Хмельницький.

Відповідач, в свою чергу, належних і допустимих доказів відсутності своєї вини у скупченні вагонів на станціях та його можливість прийняти вагони, що прибули, з урахування умов договору від 01.05.2014 р. №379 щодо максимальної переробної спроможності вантажних пунктів, суду не надав.

При цьому звертається увага на те, що відповідно до роз`яснень Вищого господарського суду України (лист №0701-11/96/715/14 від 12.06.2014) визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технологічної роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів.

Отже, наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями договору, ЄТП, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог, передбачених пунктом 33 Правил видачі вантажів та статтями 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть, поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Також суд вважає обґрунтованими посилання позивача щодо його права стягувати з відповідача кошти з урахування податку на додану вартість, що відповідає положенням ст. 188 Податкового кодексу України.

Згідно зі ст. 12 Закону України „Про транспорт" підприємства транспорту мають право, зокрема, вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

З огляду на зазначене у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Разом з тим відповідачем було заявлено про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність визначена статтею 257 ЦК України, а статтею 258 цього Кодексу передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Частиною другою статті 9 ЦК України також встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Згідно з ч. ч. 2 - 4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини п`ятої статті 315 ГК України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Згідно зі статтею 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Вказане положення пов`язує шестимісячний термін для пред`явлення перевізником позову саме з моментом настання події, що є підставою для подання позову.

Застосування пункту "б" частини другої статті 137 Статуту залізниць України за своїм змістом відповідає правилам щодо початку перебігу позовної давності, встановленим ЦК України.

З наведених вище положень законодавства та підстав виникнення та змісту прав та обов`язків сторін у спірних правовідносинах вбачається, що порушенням зі сторони одержувача вантажу є подія затримки вагонів з вини одержувача вантажу, з чого і виникає право позивача отримати та обов`язок відповідача сплатити належні платежі.

Разом з тим, затримка вагонів на станції призначення є єдиною подію, яка фіксується як порушення одноразово та, водночас, триває певний проміжок часу, і щодо якої як єдиної події й розпочинається перебіг позовної давності.

При настанні події, що є підставою для подання позову, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 - Додаток №6 до Правил користування), який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі), та в якому вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (зокрема, акти, в яких зафіксовано час закінчення затримки вагонів). Як вбачається з наявних у матеріалах справи відомостей, саме на підставі цієї події позивач нарахував заявлену до стягнення плату за користування вагонами.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що перебіг позовної давності розпочався від дати складання актів загальної форми про закінчення затримки вагонів №1785 від 16.12.2018р., №1820 від 19.12.2018р., №1899 від 26.12.2018р., №1962 від 31.12.2018р., №1960 від 31.12.2018р.

Отже, оскільки позивач звернувся до суду з позовом (04.07.2019 р.), суд апеляційної інстанції доходить висновку про пропуск позивачем встановленого законодавством 6-місячного строку позовної давності.

Звертаючись до апеляційного господарського суду зі скаргою, скаржник стверджує, що початок перебігу строку позовної давності потрібно обчислювати від іншої події, а саме від дати повернення позивачу вагонів за відповідними пам`ятками встановленої форми ГУ-45, оскільки фактичне повернення вагонів від вантажовласника фіксує саме цей документ.

Суд апеляційної інстанції, відхиляючи зазначений довід, звертає увагу на те, що предметом позову є заявлена до стягнення плата за користування вагонами, нарахована позивачем у зв`язку із затримкою вагонів на підставі даних про затримку відповідно до актів загальної форми, що містять час початку та час закінчення затримки, а не за даними пам`яток про подавання та забирання вагонів, незалежно від того, чи співпадають у часі події зберігання вантажу та фактичного перебування вагонів у вантажовласника.

Події - це конкретні життєві обставини, що виникають та існують незалежно від волі людини та непідвладні їй. Життєві обставини у вигляді подій можуть набувати юридичного значення у випадках прямого посилання на них у законодавчих актах або в договорах як таких, що породжують правові наслідки. Як і всякі інші життєві обставини, події можуть бути віднесені до юридичних фактів-подій в тому випадку, якщо вони тягнуть за собою виникнення відповідних процесуальних юридичних наслідків. Це можливо лише тоді, коли норма права передбачає для відповідної моделі події настання відповідних наслідків. Така позиція обумовлена тим, що події, як обставини, не залежні від волі людини, не можуть розглядатися в якості процесуальних юридичних фактів: події набувають значення тільки в поєднанні з процесуальними діями, а отже, не мають значення самостійних процесуальних фактів, які здатні спричиняти настання процесуальних наслідків.

Таким чином, подія, яка має юридичні наслідки, повинна бути оцінена судом у контексті усіх пов`язаних з нею інших обставин справи, що і було враховано судом першої інстанції.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 04.07.2018 р. у справі №904/5743/16, а також висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.07.2018 р. у справі №906/429/17, від 03.12.2018 р. у справі №911/3716/17.

4. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Виходячи з вищенаведених обставин справи та законодавчих норм колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском позивачем позовної давності.

Таким чином, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Хмельницької області від 25.10.2019 р. у справі №924/685/19 - залишити без задоволення, рішення господарського суду Хмельницької області - залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.240 ГПК України постанова набирає законної сили з дня складання повного тексту постанови та відповідно до п.2 ч.3 ст.287 ГПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Справу №924/685/19 повернути господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "21" січня 2020 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.