РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 м. Київ Справа № 910/16676/19

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОХІМ ГРУП";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕБС ФІД МД";

про: стягнення 48.708,50 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОХІМ ГРУП" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕБС ФІД МД" (далі - відповідач) про стягнення 48.708,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором поставки від 20.06.2019 № 370, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 48.708,50 грн., з яких: 40.616,00 грн. - основна заборгованість, 4.823,75 грн. - пеня, 2.843,12 грн. - штраф, та 425,63 грн. - 3 % річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/16676/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням часткової сплати основної заборгованості та погодження мирової угоди у разі погодження сторонами її умов.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про визнання позивачем частково сплаченої відповідачем суми основної заборгованості та відмову від укладення між сторонами спору мирової угоди.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких надав до суду контррозрахунок заявлених до стягнення сум та заперечив проти стягнення з останнього витрат позивача на правничу допомогу.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки від 20.06.2019 № 370 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується поставити та передати у власність, а відповідач зобов`язується оплатити та прийняти хімічну продукцію (далі - товар) у відповідності до умов Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 4.3 Договору визначено, що розрахунки за поставлену продукцію здійснюються: шляхом відтермінування платежу строком на 14 календарних днів з моменту отримання відповідачем видаткової накладної.

Положеннями п. 7.4 Договору передбачено, що за порушення строків оплати за поставлений товар, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день такого прострочення.

Відповідно до п. 7.5 Договору, у випадку порушення строків оплати за поставлений товар більше ніж на 14 робочих днів, відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 7 % від вартості поставленого, але неоплаченого товару.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку відповідача зобов`язання з оплати товару за Договором, відповідач вартість отриманого товару на користь позивача сплатив частково, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача 40.616,00 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарських санкцій у вигляді пені в сумі 4.823,75 грн., штрафу в сумі 2.843,12 грн., а також про стягнення 3 % річних в сумі 425,63 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач вказує, що станом на момент подання позову до суду основна заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становила 40.616,00 грн.

Водночас, відповідачем до господарського суду поданий відзив, в якому вказано, що останнім здійснено часткову оплату за поставлений позивачем товар в сумі 15.000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 18.10.2019 № 672 на суму 10.000,00 грн., від 29.11.2019 № 661 на суму 4.000,00 грн. та від 06.12.2019 № 697 на суму 1.000,00 грн.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги часткову сплату відповідачем заборгованості суд дійшов висновку, що провадження справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 15.000,00 грн. - підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 25.616,00 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основної заборгованості підлягає задоволенню в сумі 25.616,00 грн., приймаючи до уваги часткову сплату основної заборгованості відповідачем.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий до суду розрахунок заявлених до стягнення сум пені, штрафу та 3 % річних суд визнав його арифметично невірним, приймаючи до уваги те, що:

- позивачем при здійсненні вказаного розрахунку не врахована часткова оплата відповідачем суми основного боргу в розмірі 10.000,00 грн., відповідно до платіжного доручення від 18.10.2019 № 672 (тобто ще до подання позову до суду).

- позивачем в розрахунку пені частково невірно вказана облікова ставка НБУ.

При цьому, відповідачем поданий до суду контррозрахунок заявлених до стягнення сум, який перевірений та визнаний судом вірним, а саме: пеня - 4.366,50 грн., штраф - 2.143,12 грн. та 3 % - 398,50 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, штрафу та 3 % річних підлягають задоволенню за поданим до суду контррозрахунком відповідача, а саме: пеня - 4.366,50 грн., штраф - 2.143,12 грн. та 3 % - 398,50 грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами частини 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

До матеріалів справи позивачем додано договір про надання юридичних послуг від 28.10.2019 № 28/10, укладений між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ОКС", в якому вартість послуг вказана в сумі 4.000,00 грн.

В свою чергу, позивачем не подано до суду жодного доказу оплати вказаних послуг з надання правової допомоги, тому витрати пов`язані з оплатою юридичних послуг в сумі 4.000,00 грн. не можуть бути віднесені до судових витрат, а відтак не підлягають поділу між сторонами даного спору за правилами ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

Решта доводів та заперечень сторін спору судом відхилені, враховуючи подання відповідачем до суду контррозрахунку суми позовних вимог та прийняття останнього судом.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 231, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 15.000,00 грн. - закрити.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕБС ФІД МД" (04086, м.Київ, ВУЛИЦЯ ОЛЕНИ ТЕЛІГИ, будинок 41, ідентифікаційний код: 42284626) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОХІМ ГРУП" (01103, м.Київ, БУЛЬВАР ДРУЖБИ НАРОДІВ, будинок 24/2, квартира 49, ідентифікаційний код: 40541408) основну заборгованість в сумі 25.616 (двадцять п`ять тисяч шістсот шістнадцять) грн. 00 коп., пеню в сумі 4.366 (чотири тисячі триста шістдесят шість) грн. 50 коп., штраф в сумі 2.143 (дві тисячі сто сорок три) грн. 12 коп., 3 % річних в сумі 398 (триста дев`яносто вісім) грн. 50 коп., витрати по сплаті судового збору 1.921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац