ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020м. ДніпроСправа № 904/5575/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Вязовської К.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалогістік", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільверстоун Інвестмент", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Державна організація Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України, м. Київ

про стягнення заборгованості в розмірі 102 600,00 грн. за договором зберігання

Представники:

Від позивача не з`явився

Від відповідача Примакова Д.В. - адвокат

Від третьої особи не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсалогістік" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільверстоун Інвестмент" про стягнення заборгованості в розмірі 102 600,00 грн. за договором зберігання.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору зберігання № 3/07-17 від 01.07.2017 в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги.

Ухвалою від 28.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду в засіданні на 16.12.2019.

16.12.2019 відповідач подав до суду відзив на позову заяву, в якому проти позову заперечував посилаючись на те, що 01.07.2017 між позивачем та відповідачем було укладено договір зберігання № 3/07-17, за яким поклажодавець зобов`язується передавати партіями, а Зберігач зобов`язався прийняти і за плату зберігати майно, а також повернути поклажодавцеві відповідне майно в обумовлений Договором строк. Відповідач стверджує, що така співпраця тривала до червня 2019 року. Листом ДО Комбінат «Прогрес» № 325 від 24.06.2019 відповідача було повідомлено, що майновий комплекс за адресою: м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 24 належить Державному агентству резерву України і знаходиться в оперативному управлінні Державної організації Комбінат «Прогрес». Проведеною перевіркою зберігання майна контрагентами встановлено, що ТОВ «Універсалогістік» ввозило на зберігання Комбінат «Прогрес» товари третіх осіб, зокрема - ТОВ «Сільверстоун Інвестмент». Цим же листом відповідача повідомлено, що договір про надання платних послуг по зберіганню товарно-матеріальних цінностей № 46 між Комбінатом "Прогрес" та ТОВ «Універсалогістік» розірвано з 21.06.2019, а Відповідачу було запропоновано терміново звільнити займані площі або звернутись до керівництва Комбінат «Прогрес» для укладення договорів по зберіганню.

Про отриману від Комбінату «Прогрес» інформацію, відповідач повідомив позивача листом № 168 від 27.06.2019 року, з проханням прояснити ситуацію та надати відомості про права позивача на користування комплексом, але відповіді позивач не надав.

З огляду на ці обставини, 01.07.2019 року відповідач уклав з Комбінатом «ПРОГРЕС», у якого фактично знаходився товар, договір зберігання № 89, за яким і по сьогоднішній день отримує послуги зберігання свого майна за адресою м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 24. Листом № 178 від 10.07.2019 року відповідач повідомив позивача, що не буде передавати майно на зберігання позивачу в майбутньому.

За викладених обставин відповідач зазначає, що тримає своє майно за адресою м. Київ, бульв, Вацлава Гавела, 24, в тих самих морозильних камерах, без переміщення або зайняття додаткових площ, але послуги по зберіганню йому надає не позивач, а особа, яка правомірно володіє цими складами - Комбінат «Прогрес».

Відповідач зазначає, що у липні - листопаді 2019 року позивач не надавав та не міг надавати послуг по зберіганню за адресою: м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 24, оскільки не має прав на даний комплекс та не має правових підстав для розміщення майна на зберігання у такому комплексі. У період липня-листопада 2019 року послуги щодо зберігання майна відповідача за адресою: м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 24 надає Комбінат «Прогрес».

Не дивлячись на ці обставини, Позивач надіслав рахунки на оплату послуг за Договором на адресу Відповідача (рахунки надіслані одночасно за декілька місяців та за відсутності актів про надання послуг чи інших підтверджуючих документів).

19.11.2019 року у відповідь на ці рахунки Відповідач направив позивачу листа №241, в якому відмовився платити за послуги, які не отримував від Позивача.

Враховуючи викладене, ТОВ "Сільверстоун Інвестмент" заперечує проти обставин та вимог, викладених у позовній заяві ТОВ «Універсалогістік», просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Також Відповідач надав клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державну організацію Комбінат «Прогрес», мотивуючи це тим, що фактично Відповідач отримує послуги від Державної організації Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України на підставі договору зберігання № 89 від 01.07.2019. Отримання цих послуг від Державної організації Комбінат «Прогрес» підтверджується Актами приймання-здавання послуг по зберіганню та платіжними дорученнями. Отже, Позивач заявляє позовні вимоги про стягнення коштів в оплату послуг зберігання, які Відповідач перерахував Державної організації Комбінат «Прогрес».

16.12.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечував проти викладених відповідачем у відзиві на позов обставин та зазначив, що платіжні доручення за період з 10 січня 2019 року по 12 червня 2019 року, свідчать про те, що договір зберігання №3/07-17 належним чином виконувався сторонами. На думку позивача, відзив відповідача порушує статтю 525 Цивільного кодексу України, в тому, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, а також відзив відповідача, порушує статтю 76 Господарсько-процесуального кодексу України, згідно якої, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Тому, позивач вважає, що листи від Державної організації Комбінат «Прогрес» є неналежними доказами у справи.

Ухвалою від 16.12.2019 клопотання Відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача задоволено та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Державну організацію Комбінат Прогрес Державного агентства резерву України. Відкладено розгляд справи у порядку спрощеного провадження на 14.01.2020.

23.12.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсалогістік» надійшла заява про відвід судді Назаренко Н.Г.

26.12.2019 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що надані позивачем платіжні доручення підтверджують виконання відповідачем договору зберігання № 3/07-17 за період січня-червня 2019 року, що не заперечувалось у відзиві та не є предметом спору. Надані платіжні доручення не доводять виконання самим позивачем зобов`язань по договору зберігання № 3/07-17 у спірному періоді липня-листопада 2019 року, а саме - надання послуг зберігання згідно умов договору. Тобто такі платіжні доручення за попередні місяці не стосуються предмету спору - наявності чи відсутності підстав для оплати за липень-листопад 2019 року, а отже - не є належними доказами по справі.

Відповідач зазначив, що докази на підтвердження того, що послуги зберігання майна за адресою: м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 24 позивачем не надавались і не могли надаватись. Зокрема, відповідач на підставі документів ДО Комбінат «Прогрес» доводить наступні обставини: комплекс за адресою м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 24 належить Державному агентству резерву України і знаходиться в оперативному управлінні Державної організації Комбінат «Прогрес»; ДО «Комбінат «Прогрес» розірвало договір із ТОВ «Універсалогістік» і припинило надавати йому послуги по зберіганню майна у цьому комплексі.

В той же час, на думку відповідача, позивач нічим не доводить фактичне надання послуг відповідачу, приймання-передачу послуг, наявність прав власності, оренди або іншого права користування морозильними камерами комплексу за адресою м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 24, правові та фактичні можливості надання послуг зберігання майна.

Ухвалою від 26.12.2019 зупинено провадження у справі №904/5575/19 до вирішення питання про відвід судді Назаренко Н.Г. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу. Справу № 904/5575/19 передано для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2019 № 2042 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи для розгляду заяви про відвід судді Назаренко Н.Г.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 27.12.2019 справу № 904/5575/19 передано судді Мельниченко Ірині Федорівні для вирішення питання про відвід.

Ухвалою від 02.01.2020 в задоволенні заяви ТОВ "Універсалогістік" про відвід судді Назаренко Н.Г. у справі № 904/5575/19 відмовлено.

11.01.2020 відповідач подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналів заяв свідків, а також доказів направлення копій заяв свідків на адресу позивача та третьої особи.

У зв`язку з відмовою в задоволенні заяви про відвід, 13.01.2019 справу № 904/5575/19 повернуто судді Назаренко Н.Г для розгляду.

13.01.2020 позивач подав до суду додаткові пояснення, в яких позивач вказав, що укладення відповідачем нового договору з іншим контрагентом та закінчення строку дії договору не є підставою для припинення спірного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, такою умовою є виконання, проведене належним чином. Але, на думку позивача, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач належним чином виконав зобов`язання, а саме, наприклад, забрав товар з зберігання або звертався до позивачу за отриманням усього товару із зберігання по спірному договору. Позивач зазначає, що укладений між позивачем та відповідачем спірний договір є діючим відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України.

14.01.2020 третя особа подала до суду письмові пояснення, в яких просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що між ДО Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України та ТОВ «Універсалогістик» було укладено Договір про надання послуг по зберіганню товарно-матеріальних цінностей від 01.01.2019 року № 46 за адресою: м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 24.

Відповідно до пунктів 1.1., 2.1., 2.2., 2.2.1, 2.2.2. договору визначено, що за цим договором зберігач зобов`язується прийняти в майбутньому товарно-матеріальні цінності поклажодавця і повернути їх після закінчення терміну дії договору, а поклажодавець зобов`язується попередньо і щомісячно сплачувати зберігачу кошти на умовах цього договору.

Пунктами 9.4., 9.5, 9.6 договору передбачено, що кожна із сторін має право в односторонньому порядку розірвати цей договір до закінчення терміну його дії при наявності достатніх причин, а саме, зокрема, несвоєчасного, неналежного виконання поклажодавцем всіх взятих на себе зобов`язань згідно з умовами цього договору.

У зв`язку з порушенням умов договору у ТОВ «Універсалогістик» утворився борг перед ДО Комбінат «Прогрес» в розмірі 362 395, 40 грн. за надані послуги із зберігання товару, 9897,99 грн. за послуги із навантаження-розвантаження товару та 8070,02 грн. за використану електроенергію, на підставі чого на сьогоднішній день тривають судові процеси.

Оскільки ТОВ «Універсалогістик» не реагував на вимоги ДО Комбінат «Прогрес», не здійснювало розрахунки в повному обсязі та у строки, визначені Договором, листом від 11.06.2019 року № 247 ТОВ «Універсалогістик» було повідомлено про розірвання Договору на підставі п.9.4. Договору. Також ДО Комбінат «Прогрес» було виявлено, що товар, який завозиться на територію ДО Комбінат «Прогрес» з боку ТОВ «Універсалогістик», на підставі Договору про надання платних послуг по зберіганню товарно-матеріальних цінностей не є товаром вказаного підприємства, підтверджуючих документів на товар з боку зазначеного підприємства на вимогу ДО Комбінат «Прогрес» не надано, в зв`язку з чим було утворено комісію для вирішення даного питання.

Під час огляду документів та огляду товару при в`їзді на територію підприємства було з`ясовано, що згідно з наданими документами на товарно-матеріальні цінності вони не належать, зокрема, ТОВ «Універсалогістик», та є товаром третіх осіб.

Також, було з`ясовано, що вказаний товар належить наступним підприємствам: ТОВ Беррі мор, ТОВ «Наш продукт плюс», ТОВ «Сільверстоун інвестмент», ТОВ «Хайберрі» та ТОВ «Семко», про що їх було поінформовано в телефонному режимі та отримано від них підтвердження про власність на товарно-матеріальні цінності, завезення яких було неправомірно здійснено ТОВ «Універсалогістик», ТОВ «Юбіга» та ТОВ «Еллар» на територію ДО Комбінат «Прогрес».

Листом від 11.06.2019 № 292 з відповідними додатками ТОВ «Універсалогістик» було повідомлено про припинення Договору про надання платних послуг по зберіганню товарно-матеріальних цінностей № 46 та підстави для їх припинення. Однак, отримувати зазначений лист ТОВ «Універсалогістик» відмовилось.

Лист з додатками про припинення Договору був направлений 11 червня 2019 року, підписаних додатків або відповіді на лист від ТОВ «Універсалогістик», отримано не було, в зв`язку з чим, в разі неотримання підписаних додатків від підприємства договір припиняє свою дію з 21 червня 2019 року.

За результатами роботи комісії було вирішено запропонувати підприємствам ТОВ Беррі мор, ТОВ «Наш продукт плюс», ТОВ «Сільверстоун інвестмент», ТОВ «Хайберрі» та ТОВ «Семко», чий товар незаконно був розміщений на території підприємства, в зв`язку з припиненням дії договору, вивезти власний товар самостійно або укласти безпосередньо з ДО Комбінат «Прогрес» договори про надання платних послуг із зберігання та заборонити в`їзд на територію ДО Комбінат «Прогрес» автомобільного транспорту ТОВ «Універсалогістик». Крім того Наказом ДО Комбінат «Прогрес» від 24 червня 2019 р. № 61 заборонено доступ на територію та адміністративної будівлі працівників ТОВ «Універсалогістик» з 25 червня 2019 року та припинено дію перепусток працівникам та представникам цього товариства.

На підставі викладеного третя особа просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог та розглядати справу за відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 поновлено провадження у справі № 904/5575/19. Судове засідання призначено на 27.01.2020.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.01.2020 проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

27.01.2020 представники позивача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Ухвала суду від 14.01.2020 направлена на адреси позивача та третьої особи, які зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Суд враховує, що в жодне судове засідання представник позивача не з`явився, строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження є вичерпним та закінчується 28.01.2020.

Більше того, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, позивач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

Таким чином, суд вважає, що позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 27.01.2020 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд встановив.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ:

Предметом доказування у даній справі є: встановлення факту надання позивачем відповідачу послуг зберігання майна в період з липня по листопад 2019 та наявність або відсутність у відповідача зобов`язань перед позивачем з оплати послуг зберігання майна в період з липня по листопад 2019 за адресою: м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 24.

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсалогістік" (зберігач, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільверстоун Інвестмент" (поклажодавець, відповідач) укладено договір зберігання №3/07-17.

відповідно до п. 1.11. договору, за умовами цього договору поклажодавець зобов`язується передати партіями протягом строку дії договору, а зберігач зобов`язується прийняти від поклажодавця і за плату зберігати майно останнього, а також повернути поклажодавцеві відповідне майно в схоронності в обумовлений договором строк. Майно, що передається на зберігання (далі - майно). Зберігач надає поклажодавцю послуги по навантаженню - розвантаженню майна.

Згідно з п. 1.2. договору, точний перелік видів майна його кількість та вартість визначаються в акті приймання-передачі майна, який підписується сторонами в момент передачі майна на зберігання.

Відповідно до п.п. 2.1.1., 2.1.2. п. 2.1. договору, зберігач приймає майно на зберігання через свого представника, повноваження якого підтверджуються довіреністю. Зберігач видає на підтвердження приймання майна такий документ: Акт приймання - передачі майна, який підписується уповноваженими представниками сторін в момент передачі майна на зберігання та в якому вказується кількість, асортимент, вартість переданого на зберігання майна.

Підпунктом 2.1.10 п. 2.1. договору, зберігач зобов`язується надавати поклажодавцю акти виконаних робіт (наданих послуг) (акт виконаних робіт (наданих послуг) зі зберігання майна, акт виконаних робіт (наданих послуг) по навантаженню-розвантаженню майна) щомісячно до 5-го числа місяця, що слідує за попереднім (звітним) місяцем надання послуг, а також податкову накладну в електронній формі, оформлену відповідно до вимог ПКУ. Вищевказані документи мають бути складені з урахуванням вимог діючого законодавства України, в т.ч. ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в України" та розділу V ПКУ України.

Згідно з п.п. 2.2.1, 2.2.2. п. 2.1. договору, поклажодавець передає майно зберігачу в такому (зазначити): м. Київ, бульвар Вацлала Гавела, 24. Поклажодавець одержує майно після припинення договору в місті його здавання відповідно до п. 2.2.1. договору, якщо інше не встановлено сторонами додатково.

Пунктом 3.1. договору сторони узгодили, що поклажодавець оплачує зберігачу послуги зі зберігання майна в порядку, розмірах і в строки, визначені в додатку №1 до цього договору, який підписується сторонами та є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з п.п. 7.3, 7.5. договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного його виконання сторонами. Термін дії договору до 31.12.2017.

01.07.2017 між позивачем та відповідачем було укладено додаток №1 до договору зберігання, згідно з яким зберігач зобов`язується прийняти і розмістити майно поклажодавця на площах: морозильної камери - 100 кв.м. (п. 1 додатку); Сторони дійшли згоди, що договірна ціна щомісячної оплати за надані зберігачем послуги становить: - морозильної камери - 181,02 грн. з ПДВ за 1 кв.м.; послуги надаються за адресою: м. Київ, бульвар Вацлала Гавела, 24 (п. 2 додатку). Розрахунки проводяться за наступною формулою: рахунок надається поклажодавцю першим днем місяця за поточний місяць; оплата проводиться протягом 5 банківських днів після виставлення рахунку (п. 3 додатку).

Також, 01.07.2017 між позивачем та відповідачем було укладено додаток №2 до договору зберігання, згідно з яким навантажно-розвантажування майна на європіддонах - 27,00 грн. з ПДВ за 1 європіддон. Після 18-00 години, в вихідні та світкові дні оплата за навантажно-розвантажувальні роботи складає. Навантажно-розвантажування майна на європіддонах 54,00 грн. з ПДВ за 1 європіддон. Щомісячно до 5-го числа місяця, що слідує за звітним, зберігач надає поклажодавцю рахунок на оплату за виконані роботи (надані послуги) по навантаженню розвантаженню майна за попередній місяць. Плата за навантажно-розвантажувальні роботи сплачується в безготівковій формі на розрахунковий рахунок зберігача не пізніше 5 днів з дати отримання рахунку.

01.01.2018 між позивачем та відповідачем було укладено додаток №3 до договору зберігання, згідно з яким сторони внесли зміни до п. 7.5. договору та виклали зміст цього пункту у наступній редакції: "Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2018. У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити умови цього договору за 30 календарних днів до його закінчення, даний договір вважається автоматично пролонгованим щорічно на кожний наступний календарний рік на тих же умовах, які визначені цим договором.".

01.02.2018 між позивачем та відповідачем було укладено додаток №4 до договору зберігання, згідно з яким зберігач зобов`язується прийняти і розмістити майно поклажодавця на площах: морозильної камери - 100 кв.м. (п. 1 додатку); Сторони дійшли згоди, що договірна ціна щомісячної оплати за надані зберігачем послуги становить: - морозильної камери - 193,50 грн. з ПДВ за 1 кв.м.; послуги надаються за адресою: м. Київ, бульвар Вацлала Гавела, 24 (п. 2 додатку). Розрахунки проводяться за наступною формулою: рахунок надається поклажодавцю першим днем місяця за поточний місяць; оплата проводиться протягом 5 банківських днів після виставлення рахунку (п. 3 додатку).

01.08.2018 між позивачем та відповідачем було укладено додаток №5 до договору зберігання, згідно з яким зберігач зобов`язується прийняти і розмістити майно поклажодавця на площах: морозильної камери - 100 кв.м. (п. 1 додатку); Сторони дійшли згоди, що договірна ціна щомісячної оплати за надані зберігачем послуги становить: - морозильної камери - 206,00 грн. з ПДВ за 1 кв.м.; послуги надаються за адресою: м. Київ, бульвар Вацлала Гавела, 24 (п. 2 додатку). Розрахунки проводяться за наступною формулою: рахунок надається поклажодавцю першим днем місяця за поточний місяць; оплата проводиться протягом 5 банківських днів після виставлення рахунку (п. 3 додатку).

01.01.2019 між позивачем та відповідачем було укладено додаток №6 до договору зберігання, згідно з яким зберігач зобов`язується прийняти і розмістити майно поклажодавця на площах: морозильної камери - 100 кв.м. (п. 1 додатку); Сторони дійшли згоди, що договірна ціна щомісячної оплати за надані зберігачем послуги становить: - морозильної камери - 236,88 грн. з ПДВ за 1 кв.м.; послуги надаються за адресою: м. Київ, бульвар Вацлала Гавела, 24 (п. 2 додатку). Розрахунки проводяться за наступною формулою: рахунок надається поклажодавцю першим днем місяця за поточний місяць; оплата проводиться протягом 5 банківських днів після виставлення рахунку (п. 3 додатку).

Позивач у позовній заяві зазначає, що належним чином виконав умов договору зберігання №3/07-17 від 01.07.2017, відповідно до наданих до справи актів прийому -передачі на відповідальне зберігання №0-00000030 від 04.03.2019, №0-00000031 від 06.03.2019, №0-00000048 від 02.05.2019, №0-00000050 від 06.05.2019, №0-00000052 від 10.05.2019, №0-00000054 від 13.05.2019, №0-00000012 від 31.05.2019 (а.с.16-22).

На оплату наданих послуг зберігання майна за період з липня 2019 по листопад 2019 позивач виставив відповідачу рахунки на загальну суму 102 600,00 грн., які не були оплачені відповідачем.

За таких обставин, позивач звернувся до суду із цим позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за період з липня 2019 по листопад 2019 у розмірі 102 600,00 грн. за договором зберігання.

При цьому, відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що в заявлений позивачем період він не отримував від позивача послуг зі зберігання майна за адресою: м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 24, а послуги зберігання майна надавались відповідачу власником приміщень - Державною організацією Комбінатом «Прогрес».

Судом встановлено, що 01.01.2019 між ДО Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України (третя особа - зберігач) та ТОВ «Універсалогістик» (позивач - поклажодавець) було укладено договір про надання послуг по зберіганню товарно-матеріальних цінностей № 46.

Відповідно до п. 1.1. договору № 46, визначено, що за цим договором зберігач зобов`язується прийняти в майбутньому товарно-матеріальні цінності поклажодавця і повернути їх після закінчення терміну дії договору, а поклажодавець зобов`язується попередньо і щомісячно сплачувати зберігачу кошти на умовах цього договору.

Згідно з п. 2.2. договору № 46, плата за зберігання ТМЦ сплачується щомісячно в порядку попередньої оплати до 5 числа кожного місяця, за який здійснюється оплата, на підставі пред`явленого зберігачем до оплати рахунку, за яким повинен звернутися до бухгалтерії зберігача, а на дільницях зберігання № 4, 5 до начальника відповідної дільниці зберігання. Оплата здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок зберігача.

Пунктом 9.1. договору №46 визначено, що договір набирає чинності з 01 січня 2019 року та діє по 31 грудня 2019 року.

Пунктом 9.4. договору №46 передбачено, що кожна із сторін має право в односторонньому порядку розірвати цей договір до закінчення терміну його дії при наявності достатніх причин, а саме, зокрема, несвоєчасного, неналежного виконання поклажодавцем всіх взятих на себе зобов`язань згідно з умовами цього договору.

Дострокове припинення договору оформлюється відповідним додатком до договору у двох екземплярах, які мають однакову юридичну силу. У разі неповернення поклажодавцем підписаного додатку протягом 10 календарних днів після закінчення вказаного строку, факт припинення дії договору вважається визнаним поклажодавцем та підтверджено відсутність будь-яких претензій один до одного. (п. 9.5. договору №46).

Згідно з п. 9.6. договору №46, поклажодавець зобов`язується після сплати всіх належних платежів згідно цього договору та до його розірвання або закінчення вивезти з території зберігача всі товарно-матеріальні цінності, які йому належать.

Відповідно до Рішення про результати роботи комісії від 20.06.2019 (а.с.193-195), прийнятого ДО Комбінат «Прогрес», під час огляду документів та огляду товару при заїзді на територію підприємства було з`ясовано, що згідно з наданими документами на товарно-матеріальні цінності вони не належать, зокрема, ТОВ «Універсалогістик», та є товаром третіх осіб. Також, було з`ясовано, що вказаний товар належить різним підприємствам, зокрема і ТОВ «Сільверстоун інвестмент», про що їх було поінформовано в телефонному режимі та отримано від них підтвердження про власність на товарно-матеріальні цінності, завезення яких було неправомірно здійснено ТОВ «Універсалогістик», на територію ДО Комбінат «Прогрес».

Листом №247 від 11.06.2019 ДО Комбінат «Прогрес» повідомив ТОВ «Універсалогістик» про розірвання договору на підставі п.9.4. договору, у зв`язку з порушенням позивачем зобов`язань з оплати послуг зберігання, які надавались ДО Комбінат «Прогрес». Однак, отримувати зазначений лист ТОВ «Універсалогістик» відмовилось.

Згідно з п. 9.5. Договорів у разі неповернення поклажодавцем підписаного додатку протягом 10 календарних днів з дня направлення додатку зберігачем, факт припинення дії договору вважається визнаним поклажодавцем та підтверджено відсутність будь яких претензій один до одного. Лист з додатками про припинення Договору був направлений 11 червня 2019 року, підписаних додатків або відповіді на лист від ТОВ «Універсалогістик», отримано не було, в зв`язку з чим, в разі неотримання підписаних додатків від підприємства Договір припиняє свою дію з 21 червня 2019 року.

Крім того, пунктом 4.1.3. вказаного Договору визначено, що зберігач має право заборонити в`їзд та виїзд з/на територію автотранспорту поклажодавця у разі неналежного виконання або невиконання умов цього Договору.

За результатами роботи комісії було вирішено запропонувати підприємствам, зокрема і ТОВ «Сільверстоун інвестмент», чий товар незаконно був розміщений на території ДО Комбінат «Прогрес», в зв`язку з припиненням дії Договору, вивезти власний товар самостійно або укласти безпосередньо з ДО Комбінат «Прогрес» Договори про надання платних послуг із зберігання та заборонити в`їзд на територію ДО Комбінат «Прогрес» автомобільного транспорту ТОВ «Універсалогістик».

Наказом ДО Комбінат «Прогрес» від 24 червня 2019 р. № 61 заборонено доступ на територію та адміністративної будівлі працівників ТОВ «Універсалогістик» з 25 червня 2019 року та припинено дію перепусток працівникам та представникам цього товариства.

Листом ДО Комбінат «Прогрес» № 325 від 24.06.2019 відповідача було повідомлено, що майновий комплекс за адресою: м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 24 належить Державному агентству резерву України і знаходиться в оперативному управлінні Державної організації Комбінат «Прогрес».

Проведеною перевіркою зберігання майна контрагентами встановлено, що ТОВ «Універсалогістік» ввозило на зберігання Комбінат «Прогрес» товари третіх осіб, зокрема - ТОВ «Сільверстоун Інвестмент».

Цим же листом відповідача повідомлено, що договір про надання платних послуг по зберіганню товарно-матеріальних цінностей № 46 між Комбінатом "Прогрес" та ТОВ «Універсалогістік» розірвано з 21.06.2019, а Відповідачу було запропоновано терміново звільнити займані площі або звернутись до керівництва Комбінат «Прогрес» для укладення договорів по зберіганню.

Про отриману від Комбінату «Прогрес» інформацію, відповідач повідомив позивача листом № 168 від 27.06.2019 року, з проханням прояснити ситуацію та надати відомості про права позивача на користування комплексом, але відповіді позивач не надав.

З огляду на ці обставини, 01.07.2019 року відповідач - ТОВ «Сільверстоун Інвестмент» уклав з ДО Комбінатом «ПРОГРЕС» договір зберігання № 89, з протоколом узгодження розбіжностей від 01.07.2019, відповідно до умов якого зберігач зобов`язується прийняти в майбутньому товар поклажодавця і повертати його на першу вимогу поклажодавця та повернути в повному обсязі після закінчення терміну дії договору, а поклажодавець зобов`язується попередньо і щомісячно сплачувати зберігачу кошти на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.4. договору № 89, послуги надаються за адресою: 03126, м. Київ, бул. В. Гавела, 24, право оперативного управління яким належить ДО Комбінат «ПРОГРЕС» Державного агентства резерву України, право зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.02.2019 на підставі наказу Державного агентства резерву України від 05.02.2019 №18 (номер запису в реєстрі 31047637 згідно витягу від 05.04.2019 індексний номер 162467110).

10.07.2019 відповідач листом № 178 відповідач повідомив позивача про те, що на теперішній час відсутні правові підстави для здійснення ТОВ "УНІВЕРСАЛОГІСТІК" приймання та зберігання товарів за погодженою в договорі адресою м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 24. Фактичне виконання обов`язків зберігача ТОВ "УНІВЕРСАЛОГІСТІК" за вказаною адресою також не здійснюється, у зв`язку з чим з метою забезпечення схоронності власного майна ТОВ «СІЛЬВЕРСТОУН ІНВЕСТМЕНТ» відповідач повідомив про те, що в подальшому не буде передавати майно на зберігання ТОВ «УНІВЕРСАЛОГІСТІК», що є відмовою від договору з боку відповідача.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 193 вказаного Кодексу, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Питання зберігання майна регулюється главою 66 ЦК України (§ 1. Загальні положення про зберігання), положення якої також застосовуються до зберігання, яке здійснюється на підставі закону, якщо інше не встановлено законом (стаття 955 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з липня 2019 по листопад 2019 у розмірі 102 600,00 грн. за договором зберігання №3/07-17.

Відповідно до частини 11 статті 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положення ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.1.10 п. 2.1. договору, зберігач зобов`язується надавати поклажодавцю акти виконаних робіт (наданих послуг) (акт виконаних робіт (наданих послуг) зі зберігання майна, акт виконаних робіт (наданих послуг) по навантаженню-розвантаженню майна) щомісячно до 5-го числа місяця, що слідує за попереднім (звітним) місяцем надання послуг, а також податкову накладну в електронній формі, оформлену відповідно до вимог ПКУ. Вищевказані документи мають бути складені з урахуванням вимог діючого законодавства України, в т.ч. ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в України" та розділу V ПКУ України.

На підтвердження надання послуг в період з липня 2019 по листопад 2019 позивачем надано до справи акти прийому-передачі на відповідальне зберігання №0-00000030 від 04.03.2019, №0-00000031 від 06.03.2019, №0-00000048 від 02.05.2019, №0-00000050 від 06.05.2019, №0-00000052 від 10.05.2019, №0-00000054 від 13.05.2019, №0-00000012 від 31.05.2019 (а.с.16-22) та рахунки на оплату послуг зберігання майна за період з липня 2019 по листопад 2019 на загальну суму 102 600,00 грн. (а.с.23-27).

Суд критично ставиться до поданих позивачем доказів, оскільки акти прийому -передачі майна датовані в період, який не охоплює період зазначений у позовній заяві. При цьому, надані позивачем рахунки на оплату послуг в період з липня 2019 по листопад 2019 не підтверджують фактичного надання позивачем послуг зберігання.

При цьому, згідно з наказом ДО Комбінат «Прогрес» від 24 червня 2019 р. № 61, заборонено доступ на територію та адміністративної будівлі працівників ТОВ «Універсалогістик» з 25 червня 2019 року та припинено дію перепусток працівникам та представникам цього товариства. Тобто фактично, позивач не міг надавати такі послуги відповідачу.

Судом враховано, що наявні в матеріалах справи докази, зокрема, договір зберігання №89 від 01.07.2019 року укладений між ТОВ «Сільверстоун Інвестмент» та ДО Комбінатом «ПРОГРЕС», з протоколом узгодження розбіжностей від 01.07.2019, а також документи, які були складені на виконання цього договору (а.с. 87-95), свідчать про те, що послуги зі зберігання майна в заявлений у позові період надавались відповідачу саме ДО Комбінатом «ПРОГРЕС».

Отже, доказів надання відповідачу послуг зі зберігання майна у приміщеннях за адресою: м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 24, в період з липня 2019 по листопад 2019 позивачем до справи не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відсутності у відповідача обов`язку щодо оплати вартості послуг зберігання за договором зберігання № 3/07-17 від 01.07.2017у у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалогістік" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільверстоун Інвестмент" про стягнення заборгованості в розмірі 102 600,00 грн. за договором зберігання.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст.241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.01.2020

Суддя Н.Г. Назаренко