номер провадження справи 4/189/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2020 Справа № 908/3202/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Зінченко Н.Г., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справу

За позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України, (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) представник позивача Гусєв Павло Володимирович, (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 19-Б, офіс 9)

до відповідача Комунального підприємства "Оріхівський водоканал" Оріхівської міської ради Запорізької області, (70500, м. Оріхів Оріхівського району Запорізької області, вул. Запорізька, буд. 9)

про стягнення 13218,00 грн.

18.11.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 52168/ІНС від 08.11.2019 (вх. № 3439/08-07/19 від 18.11.2019) Моторного (транспортного) страхового бюро України, м. Київ до Комунального підприємства "Оріхівський водоканал" Оріхівської міської ради Запорізької області, м. Оріхів Оріхівського району Запорізької області про стягнення в порядку регресу завданої шкоди в розмірі 13218,00 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2019 справу № 908/3202/19 за вище вказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду від 16.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/3202/19, присвоєно справі номер провадження 4/189/19, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позов обґрунтовано здійсненою позивачем виплатою страхового відшкодування постраждалій стороні в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що має наслідком відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, які обгрунтовані ст. 33, ст. 35, 36, 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 1166, ст. 1187 ЦК України, на підставі яких позивач просить стягнути з Комунального підприємства "Оріхівський водоканал" Оріхівської міської ради Запорізької області завданої шкоди в розмірі 13218,00 грн.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Витягу (Безкоштовного) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою Комунального підприємства "Оріхівський водоканал" Оріхівської міської ради Запорізької області () є: 70500, м. Оріхів Оріхівського району Запорізької області, вул. Запорізька, буд. 9, що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Таким чином, суд вважає, що про дату, час та місце розгляду справи № 908/3202/19 відповідач був повідомлений належним чином ухвалою суду від 16.12.2019 про відкриття провадження у справі, яка 19.12.2019 отримана уповноваженою особою Комунального підприємства "Оріхівський водоканал" Оріхівської міської ради Запорізької області, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення (штрих-код 339).

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Ухвалою господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі від 16.12.2019 у справі № 908/3202/19 відповідачу запропоновано подати відзив у строк не пізніше 03.01.2020.

Відповідач відзив на позовну заяву, у встановлений ухвалою суду по справі строк не надав, з клопотанням про продовження строку для подання відзиву до суду не звертався, правову позицію у справі не висловив.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2,3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 15.01.2020 сплив тридцятиденний строк наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 29.01.2020.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

17.10.2016 приблизно о 14 годині 50 хвилин, трапилася дорожньо-транспортна пригода, а сааме водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ГАЗ 53», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по пров. Комсомольському в м. Оріхові, Запорізької області, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_2 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_2 отримав

тілесні ушкодження, від яких помер в лікарні ІНФОРМАЦІЯ_1.

17.10.2016 СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області вказане правопорушення кваліфіковане за ч. 1 ст. 286 КК України, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001177 та розпочато розслідування.

Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 04.04.2017 кримінальне провадження за №0001177 від 17.10.2016 закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Як свідчить зміст вказаної постанови, опитаний водій ОСОБА_1 пояснив, що 17.10.2016, в денний час він керуючи службовим автомобілем «ГАЗ 53», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по службових справах рухався по пров. Комсомольському в м. Оріхові, Запорізької області.

Також, в постанові зазначено, що допитаний в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що він працює на посаді заступника начальника КП «Оріхівський водоканал». На підприємстві, на посаді водія працює ОСОБА_1 . 17.10.2016, в денний час йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що велосипедист впав на його автомобіль, в результаті чого постраждав.

Відповідно до довідки Моторного (транспортного) страхового бюро України №1 від 28.09.2018 власником транспортного засобу «ГАЗ 53», реєстраційний номер НОМЕР_1 є - Комунальне підприємство "Оріхівський водоканал" Оріхівської міської ради Запорізької області.

Внаслідок настання страхового випадку до МТСБУ звернулась потерпіла сторона - ОСОБА_4 , який діяв на підставі доручення від 31.01.2018, із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Цивільна-правова відповідальність транспортного засобу «ГАЗ 53», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не застрахована відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на момент настання дорожньо-транспортної пригоди.

18.10.18 за наслідками зазначеної події, передбаченої ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 у розмірі 13218,00 грн., відповідно до наказу МТСБУ №9599 від 17.10.18 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що підтверджується копією платіжного доручення №993957 від 18.10.18.

Предметом даного спору є вимоги позивача про стягнення з Комунального підприємства "Оріхівський водоканал" Оріхівської міської ради Запорізької області в порядку регресу завданої шкоди в розмірі 13218,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України № 1961-IV), вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Положеннями абзаців 1-2 п. 39.1. ст. 39 Закону № 1961-IV закріплено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 Закону № 1961-IV, основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Підпунктом а) п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст. 27 Закону України № 1961 -IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, коленій особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку..

Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть, загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України № 1961-ІУ страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

За загальними правилом закріпленим у ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4. Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.»

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Так, ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. А саме, таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст.1172 ЦК України та ч. 2 ст.1187 ЦК України.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Судом враховано, що відповідач не спростував факту того, що ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах із КП "Оріхівський водоканал" Оріхівської міської ради Запорізької області.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 ГК України майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Згідно з пп. 38.2.1. п. 38.2.ст. 38 Закону № 1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

А тому, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок по відшкодуванню шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Доказів відшкодування відповідачем позивачу шкоди, завданої під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, у розмірі суми сплаченого позивачем потерпілій особі суми страхового відшкодування - 13218,00 грн. матеріали справи не містять.

З огляду на викладені вище норми права та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача 13218,00 грн. в порядку регресу шкоди (в сумі виплаченого страхового відшкодування).

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України, м. Київ до Комунального підприємства "Оріхівський водоканал" Оріхівської міської ради Запорізької області, м. Оріхів Оріхівського району Запорізької області задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Оріхівський водоканал" Оріхівської міської ради Запорізької області, (70500, м. Оріхів Оріхівського району Запорізької області, вул. Запорізька, буд. 9, код ЄДРПОУ ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ) 13218 (тринадцять тисяч двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. страхового відшкодування та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне судове рішення складено "29" січня 2020р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н. Г. Зінченко