ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.01.2020 Справа № 905/1797/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В. при секретарі судового засідання Шакуровій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю морське агентство Трансфлот, м. Маріуполь Донецької області

про стягнення заборгованості амортизаційних відрахувань за договором оренди №887/2001 від 26.12.2001р. у розмірі 141 900,039 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: Зучек Є.Н. за довіреністю №64 від 26.12.2019р.

від відповідача: не з`явився

Відповідно до ч.3 ст.177 ГПК України 26.11.2019р. строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів до 29.12.2019 року.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю морське агентство Трансфлот, м. Маріуполь Донецької області про стягнення заборгованості зі сплати амортизаційних відрахувань за договором оренди №887/2001 від 26.12.2001р. у розмірі 141 900,039 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неповернення відповідачем невикористаного амортизаційного фонду за договором оренди №887/2001 від 26.12.2001р., внаслідок чого виникли спірна заборгованість.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 9, 10, 23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.ст. 180, 193, 284, 287 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530, 629, 638, 782, 1212 Цивільного кодексу України, 3, 4, 19, 20, 24, 30, 162-164, 247, 249 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1797/19 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 30.09.2019р. позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/1797/19.

У підготовчому судовому засіданні 19.12.2019р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу №905/1797/19 до розгляду по суті на 21.01.2020 р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.12.2019р., у зв`язку з проходженням з 20.01.2020р. по 24.01.2020р. суддею Черновою О.В. навчання у Харківському регіональному відділенні Національної школи суддів України, справу №905/1797/19 до розгляду по суті призначено на 27.01.2020 року.

Позивач у судовому засіданні 27.01.2020р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про дату та час розгляду справи по суті повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ч.1 ст.178 та ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого представника відповідача у світлі приписів ст.ст. 13,42, ч.ч.1,3 ст.74 Господарського процесуального кодексу істотним чином не впливає на таку кваліфікацію.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2001 року між Регіональним відділенням Фонду Держмайна України по Донецькій області (далі Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансфлот» (далі Орендар) укладено договір оренди №887/2001 (далі Договір), за умовами п.1.1. якого (в редакції додаткової угоди №3 від 06.08.2012р.) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне майно цілісний майновий комплекс «Комплекс з агентуванню суден», м. Маріуполь, пл. Морвокзалу (далі Підприємство), склад і вартість якого визначено відповідно до інвентаризації станом на 30.11.2011р., передавальним балансом Підприємства, складеного станом на 30.11.2011р., що є додатком до цього договору. Вартість Підприємства становить 501 213,00 грн., у тому числі: основні засоби: первісною вартістю 535 133,67 грн., залишковою вартістю 471 102,00 грн.; нематеріальні активи: - залишковою вартістю 30 111,00 грн.

Орендар вступає у строкове платне користування Підприємством у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та Акту прийому передачі Підприємства (п.2.1. Договору).

Згідно з п.3.1. Договору (в редакції додаткової угоди №4 від 19.08.2013р.) орендна плата з 20 вересня 2011р. по 26 грудня 2011р. включно визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995р. №786 (зі змінами), і становить за базовий місяць серпень 2011р. 3604,12 грн. Відповідні зміни відображені у розрахунку орендної плати, що є Додатком №6 до договору оренди №887/2001 від 26.12.2001р. Орендна плата за вересень 2011р. складає 1778,87 грн. (розрахунок наведено у додатку №6 до договору оренди №887/2001 від 26.12.2001р.) Орендна плата, за жовтень 2011р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (серпень 2011р.) на індекси інфляції за вересень 2011р., жовтень 2011р.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2016р. №783 «Деякі питання управління державним майном» з моменту набрання чинності цього Договору до 31.12.2019р. орендна плата визначається із застосуванням орендної ставки за використання цілісного майнового комплексу «Комплекс з агентування суден» в розмірі 70 відсотків встановленого обсягу, і становить за базовий місяць розрахунку січень 2017р. 10642,42 грн. Відповідні зміни відображаються у розрахунку орендної плати, що є невід`ємною і складовою частиною Договору оренди від 26.12.2001р. №887/2001. Орендна плата з лютого 2017р. щомісяця корегується на індекс інфляції, встановлений Мінстатом України (п.3.1. договору в редакції договору про внесення змін №5 від 24.03.2017р.).

Відповідно до п.4.1. Договору амортизаційні відрахування на орендоване майно Підприємства залишаються в розпорядженні Орендаря і використовуються для відновлення основних фондів. Поліпшення орендованого майна Підприємства, здійснені за рахунок амортизаційних відрахувань, є власністю держави (п.4.2.).

За приписами п.4.3. Договору (в редакції додаткової угоди №3 від 06.08.2012р.) Орендар щоквартально, не пізніше строків подання квартальної податкової звітності, звітує Орендодавцю про нарахування та використання амортизаційних відрахувань на орендовані основні засоби за встановленою Орендодавцем формою.

Умовами п.8.3. Договору (в редакції додаткової угоди №3 від 06.08.2012р.) встановлено, що Орендодавець має право відмовитися від даного Договору оренди і вимагати повернення орендованого Майна, якщо орендар не вносить плату за користування зазначеним Майном протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до п.10.1. Договору (в редакції додаткової угоди №3 від 06.08.2012р.) строк дії Договору продовжено до 26.12.2026 року включно.

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений відбитками печатки.

Актом прийому передачі державного майна цілісного майнового комплексу «Комплекс з агентування суден» від 06.08.2012р., підписаного сторонами, орендодавець передав, а орендар прийняв об`єкт оренди (а.с.33).

Як вбачається з матеріалів справи, Звітом незалежного аудитора щодо правильності ведення бухгалтерського обліку орендованого єдиного майнового комплексу «Комплекс з агентування суден» встановлено, що згідно даних бухгалтерського обліку станом на 31.10.2016р. залишок державного амортизаційного фонду Підприємства (об`єкту оренди) складає 116 798,94 грн. (а.с.45-57).

Листом №11-04-00424 від 24.01.2018р. позивач повідомив відповідача про відмову від договору оренди №887/2001 від 26.12.2001р. в порядку ст.782 Цивільного кодексу України у зв`язку з несплатою останнім заборгованості з орендної плати за період з 14.10.2017р. по 19.01.2018р. включно у загальному розмірі 70 977,64 грн. (а.с.63,64). Зазначений лист отримано відповідачем 01.02.2018р., про що свідчить копія поштового повідомлення про вручення №807, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.65).

17 січня 2019 року позивач листом №11-04-00219 звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування залишку невикористаного амортизаційного фонду станом на 01.02.2018р. у розмірі 141 900,39 грн. внаслідок розірвання договору оренди №887/2001 від 26.12.2001р.

Листом №11-04-00241 від 18.01.2019р. позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою відшкодувати залишок невикористаного амортизаційного фонду у розмірі 141 900,39 грн. (а.с.73,74), який отримано відповідачем 25.01.2019р. (а.с.75).

Посилаючись на неповернення відповідачем невикористаного амортизаційного фонду за договором оренди №887/2001 від 26.12.2001р. у розмірі 141 900,39 грн., позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до сплати на користь держави невикористаного амортизаційного фонду внаслідок розірвання спірного договору №887/2001 від 26.12.2001р.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3 Господарського кодексу України регламентуються, насамперед, його положеннями та іншими актами господарського законодавства, зокрема Законом України «Про оренду державного та комунального майна» та Цивільним кодексом України, а також умовами договору оренди №887/2001 від 26.12.2001р.

Згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.1 ст.2, ч.3 ст.18 Закону України Про оренду державного та комунального майна, ч.1 ст. 283, ч. 3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Тобто, в контексті зазначених норм укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю морське агентство «Трансфлот» договір оренди №887/2001 від 26.12.2001р. є належною підставою для виникнення у останнього зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч.1 ст.782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Частиною 2 статті 782 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Так, листом №11-04-00424 від 24.01.2018р. позивач повідомив відповідача про відмову від договору оренди №887/2001 від 26.12.2001р. в порядку ст..782 ЦК України.

Отже враховуючи, що повідомлення №11-04-00424 від 24.01.2018р. про відмову від договору оренди №887/2001 від 26.12.2001р. отримано відповідачем 01.02.2018р., про що свідчить відмітка про вручення поштового відправлення, договір є розірваним з 01.02.2018р.

За приписами ч.3 ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди, орендар окремого індивідуально визначеного майна зобов`язаний повернути це майно.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає про неповернення відповідачем невикористаного амортизаційного фонду після розірвання договору оренди №887/2001 від 26.12.2001р. з посиланням на п.15 «Порядку повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди», затвердженого Наказом Фонду державного майна України №847 від 07.08.1997р.

Так, Порядок №847 від 07.08.1997р. забезпечує реалізацію положень статей 26, 27, 28 і 29 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" і регулює здійснення комплексу заходів і процедур, пов`язаних з поверненням орендованого державного майна: інвентаризації і оцінки майна орендованих підприємств, визначення часток держави і орендаря у цьому майні, врахування заборгованості орендарів по орендних платежах, приймання-передавання майна, вибору організаційно-правової форми підприємства, заснованого на поверненому після оренди державному майні і, при необхідності та за згодою орендаря, майні орендаря.

Відповідно до п.9 Порядку повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди (затверджений наказом Фонду державного майна України 07.08.1997 №847, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.1997 за №446/2250) (далі - Порядок), на який посилається позивач залишок коштів амортизаційного фонду на повне відновлення орендованого державного майна і майна, придбаного за кошти цього фонду раніше відносяться до державної частки майна в цілісному майновому комплексі.

Згідно з п.13 вказаного Порядку залишок коштів амортизаційного фонду на повне відновлення орендованих основних засобів визначається згідно з передаточним балансом на підставі довідки керівника підприємства про рух коштів цього фонду за час оренди і зараховується до державної частки у майні орендного підприємства.

Залишок коштів амортизаційного фонду на повне відновлення орендованих основних засобів визначається згідно з передавальним балансом на підставі довідки керівника підприємства про рух коштів цього фонду за час оренди і зараховується до державної частки у майні орендованого підприємства (п.15 цього Порядку).

Однак, як вбачається з матеріалів справи довідка про рух коштів та передаточний баланс не складались, залишок амортизаційного фонду не визначено.

Відповідно до ст.ст.10, 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендареві належить право власності на виготовлену продукцію, в тому числі у незавершеному виробництві, та доход (прибуток), отриманий від орендованого майна, амортизаційні відрахування на майно, що є власністю орендаря, а також на набуте орендарем відповідно до законодавства інше майно.

Амортизаційні відрахування на орендовані цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурні підрозділи, будівлі та споруди нараховує та залишає у своєму розпорядженні орендар.

Амортизаційні відрахування використовуються на відновлення орендованих основних фондів.

Як встановлено судом та вбачається з умов п.4.1. спірного договору, Сторони визначили, що амортизаційні відрахування на орендоване майно Підприємства залишаються в розпорядженні Орендаря і використовуються для відновлення основних фондів.

Відповідно до Положення (стандарти) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року за № 92, "амортизація" являє собою систематичний розподіл вартості, яка амортизується, необоротних активів протягом строку їх корисного використання (експлуатації).

Статтею 14.1.3 Податкового кодексу України визначено, що амортизація - систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації).

Таким чином, амортизаційні відрахування не передбачають будь-яких грошових сплат, а відображають в бухгалтерському обліку розподіл вартості необоротного активу, зокрема, нерухомого майна з врахуванням встановлених законодавством норм зносу в процесі експлуатації та залишкової вартості.

Аналогічна позиція закріплена у постановах Верховного Суду від 23.11.2018р. у справі №908/3510/16 та від 14.11.2018р. у справі №921/2/18.

Отже з аналізу вищезазначених норм вбачається, що ні Законом України "Про оренду державного та комунального майна", ні Порядком повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди №847 від 07.08.1997р., а ні договором оренди №887/2001 від 26.12.2001р. не встановлено жодних зобов`язань щодо повернення чи сплати відповідачем як орендарем грошових коштів залишку амортизаційного фонду на користь держави.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області відсутні.

Судовий збір у відповідності до вимог п.2 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області в порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 28.01.2020 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua