ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/4146/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Пількова К. М., Зуєва В. А.,

секретар судового засідання - Грузицька І. В.,

за участю представників:

позивача - Коноваленка Є . Л.,

відповідача - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 (судді: Дідиченко М. А., Руденко М. А., Пашкіна С. А.) і рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 (суддя Мельник В. І.) у справі

за позовом фізичної особи-підприємця Бойка Володимира Васильовича

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"

про витребування майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.1. У квітні 2019 року фізична особа-підприємець (далі - ФОП) Бойко Володимир Васильович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (далі - КП "Київреклама") про витребування із чужого незаконного володіння майна - щитів, які стоять окремо (суцільні щити), у кількості 18 штук і зобов`язання відповідача повернути зазначене майно позивачеві.

Позовні вимоги із посиланням на положення статті 41 Конституції України, статей 317, 319 Цивільного кодексу України, статей 134, 147 Господарського кодексу України, Закону України "Про рекламу", Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253 (далі - Порядок), обґрунтовано тим, що у період із 22.06.2018 по 13.08.2019 відповідач незаконно демонтував належні позивачеві рекламні засоби у кількості 18 одиниць і утримує це майно; вимоги позивача повернути належні йому рекламні засоби відповідач залишив без задоволення, зазначеного майна не повернув, що є підставою для витребування такого майна у судовому порядку.

1.2. У відзиві на позов КП "Київреклама" заперечило проти задоволення позовних вимог із тих підстав, що позивач не отримав дозволів на розміщення зовнішньої реклами, плати за тимчасове користування місцями, які перебувають у комунальній власності, не вносив, у зв`язку з чим відповідач правомірно демонтував спірні рекламні засоби самовільно розміщені позивачем. КП "Київреклама" також наголосило на недоведеності порушення прав позивача, наявності підстав для відшкодування витрат відповідача, понесених у зв`язку із демонтажем рекламних конструкцій, і зауважив, що безпідставного заволодіння чи розпорядження належним ФОП Бойку В. В. майном у цьому випадку не відбулося.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 позов задоволено. Витребувано із чужого незаконного володіння КП "Київреклама" належне ФОП Бойку В. В. майно - щити, що стоять окремо (суцільні щити), у кількості 18 штук, які були розміщені за адресами згідно з переліком, наведеним у резолютивній частині рішення, та зобов`язано КП "Київреклама" повернути майно ФОП Бойку В. В. Здійснено розподіл судових витрат.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що бездіяльність відповідача із передачі позивачеві після його звернення належного ФОП Бойку В. В. майна у зв`язку із неоплатою вимушених витрат КП "Київреклама", пов`язаних із демонтажем спірних рекламних засобів, їх транспортуванням і подальшим зберіганням та утриманням, є такою, що порушує право власності позивача. Місцевий господарський суд наголосив, що понесені відповідачем витрати з демонтажу рекламних засобів не надають йому права на утримання майна іншої особи, у цьому випадку ФОП Бойка В. В., однак не позбавляють КП "Київреклама" права звернутися у встановленому законом порядку до позивача з вимогами про відшкодування таких витрат.

2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 залишено без змін із тих самих підстав.

3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечення на неї

3.1. КП "Київреклама", не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 та прийняти нове рішення про відмову у позові.

Підставами для скасування оскаржених судових рішень КП "Київреклама" вважає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зокрема, на думку скаржника, господарські суди повинні були з`ясувати природу спірних правовідносин, підстави демонтажу самовільно встановлених позивачем рекламних засобів, правомірність дій управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) і КП "Київреклама". Скаржник наголошує, що позивач повинен був довести суду належність витребуваних рекламних конструкцій саме йому. Водночас КП "Київреклама" акцентує на недослідженні судами обставин відсутності у позивача дозволів на розміщення зовнішньої реклами, того, що розміщення рекламних засобів із власниками погоджено не було, плати за тимчасове користування ФОП Бойко В. В. не вносив. Крім того, позивач не наводить доказів правомірності своєї поведінки, а отже не підтверджує та не обґрунтовує неправомірності дій відповідача.

3.2. Від ФОП Бойка В. В. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач акцентував необґрунтованість наведених у касаційній скарзі доводів і правомірність висновків господарських судів попередніх інстанцій, викладених в оскаржених судових рішеннях.

4. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і заперечення на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з таких підстав.

4.2. Як свідчать матеріали справи та установили суди, у період із 22.06.2018 по 13.08.2018 КП "Київреклама" здійснило демонтаж 18 рекламних засобів за адресами: Солом`янський р-н, Велика Кільцева дорога, 200 м від вул. Ватутіна; Дніпровський р-н, просп. Броварський, навпроти повороту на с. Зазим`я; Деснянський р-н, просп. Броварський, поворот на с. Зазим`я; Голосіївський р-н, Столичне шосе, 50 м від зупинки "Санаторій "Жовтень"; Голосіївський р-н, Столичне шосе, поворот до санаторію "Жовтень"; Голосіївський р-н, вул. Академіка Заболотного, 126/1; Голосіївський р-н, Дніпропетровське шосе, біля пункту ДПС; Святошинський р-н, вул. Наумова, виїзд на Нову Ірпінську кільцеву дорогу (в напрямку м. Ірпінь, праворуч); Святошинський р-н, вул. Наумова, 500 м від виїзду з вул. Наумова на Нову Ірпінську (праворуч); Святошинський р-н, вул. Автодорога Р-30, 550 м від виїзду з вул. Наумова на Нову Ірпінську; Святошинський р-н, вул. Автодорога Р-30, 400 м від виїзду з вул. Наумова на Нову Ірпінську, ліворуч; Святошинський р-н, вул. Автодорога Р-30, 150-200 м від виїзду з вул. Наумова на Нову Ірпінську, ліворуч; Святошинський р-н, Брест-Литовське шосе, 50 м від зупинки "Нивки" у бік м. Києва; Святошинський р-н, Брест-Литовське шосе, біля автобусної зупинки "Чайка", у бік м. Житомира; Святошинський р-н, Гостомельське шосе, 700 м від вул. Міської (ліворуч); Оболонський р-н, Гостомельське шосе, 2.6 км від вул. Міської (праворуч); Голосіївський р-н, Велика Кільцева дорога, вул. Лятошинського, 24; Солом`янський р-н, вул. Кільцева дорога, біля вул. Ватутіна, 6.

Демонтаж проведено на підставі наказів управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Про демонтаж рекламних засобів" від 18.07.2018 № 645, від 16.07.2018 № 632, від 13.07.2018 № 629, від 27.06.2018 № 576, від 20.06.2018 № 553.

Суди установили, що факт належності ФОП Бойку В. В. на праві власності демонтованих на підставі цих наказів управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 18 рекламних засобів підтверджений матеріалами справи, зокрема договором від 15.01.2018 № 15/01 на виконання робіт, актами надання послуг у кількості 18 штук, актами обстеження складеними відповідачем, в яких власником цих демонтованих конструкцій зазначено ФОП Бойка В. В.

Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що 22.06.2018, 23.06.2018, 02.07.2018, 13.07.2018, 16.07.2018, 17.07.2018, 18.07.2018, 20.07.2018, 13.08.2018 відповідач склав акти про демонтаж рекламних засобів, які не містять підпису представника власника (балансоутримувача, законного користувача) рекламного засобу.

05.07.2018 позивач звернувся до відповідача із проханням повернути демонтовані рекламні конструкції, яке відповідач залишив без задоволення.

15.02.2019 (лист № 17) позивач повторно вимагав від відповідача повернути спірні рекламні засоби.

У листі від 20.02.2019 № 196-801/КР відповідач поінформував ФОП Бойка В. В., що повернення рекламних щитів здійснюється у разі оплати вимушених витрат відповідача, пов`язаних із демонтажем рекламних засобів, їх транспортуванням і зберіганням.

Оскільки відповідач не повернув демонтовані рекламні конструкції на вимогу позивача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

4.3. Відповідно до статті 1 Закону України "Про рекламу" реклама - це інформація про особу чи товар, що розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; рекламні засоби (РЗ) - це засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

Згідно з пунктом 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачеві зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Разом із тим за змістом пункту 1.3 Порядку, чинного на час виникнення спірних правовідносин, самовільно встановлений рекламний засіб - це рекламний засіб, що розміщується без наявності виданого у встановленому порядку дозволу.

Згідно з пунктом 17.1 цього Порядку демонтаж означає комплекс заходів, які передбачають відокремлення РЗ разом з основою від місця їх розташування та транспортування на спеціально відведені території для подальшого зберігання. При цьому демонтаж та подальше зберігання РЗ не передбачає переходу права власності на них до територіальної громади міста Києва. Демонтаж РЗ є засобом протидії порушенню прав територіальної громади міста Києва щодо надання у тимчасове користування місць (для розміщення РЗ) або усунення порушень договірних зобов`язань розповсюджувачами реклами за договорами про надання у тимчасове користування місць (власниками та/або законними користувачами РЗ), а також засобом усунення порушень в інших випадках.

Відповідно до пункту 17.2 Порядку демонтаж РЗ здійснюється відповідно до цього Порядку, зокрема, у разі виявлення самовільно встановлених РЗ.

За змістом пункту 17.3 зазначеного Порядку демонтаж рекламних засобів у випадках, встановлених у пункті 17.2, здійснюється на підставі наказу дозвільного органу.

Згідно з пунктом 17.4 Порядку у наведених у пункті 17.2 цього Порядку випадках (крім випадку, коли власника РЗ неможливо встановити) демонтаж РЗ має бути проведений власниками (законними користувачами) РЗ самостійно за власний рахунок в термін, вказаний у вимозі дозвільного органу про усунення порушень вимог порядку розміщення зовнішньої реклами. Вимога направляється у письмовій формі поштою з повідомленням про вручення або вручається представникові розповсюджувача реклами особисто під підпис. У випадках, передбачених підпунктами а, б, г, д, ж, з пункту 17.2 цього Порядку, до вимоги додається акт, в якому зафіксовані виявлені порушення, за підписом представників дозвільного органу. Демонтаж РЗ здійснюється без направлення розповсюджувачу реклами вимоги, якщо власник або адреса власника РЗ не встановлені.

Організація демонтажу або самостійне проведення демонтажу здійснюється КП "Київреклама" на підставі наказу дозвільного органу на умовах, визначених цим Порядком (пункт 17.7 Порядку).

У пункті 17.8 Порядку зазначено, що під час демонтажу РЗ складається акт проведення демонтажу РЗ, а також може складатися акт огляду технічного стану рекламного засобу з проведенням фото-та/або відеофіксації, які додаються до акта. Акти складаються представниками КП "Київреклама". У разі необхідності під час проведення демонтажу можуть бути присутні: власник або законний користувач РЗ, балансоутримувач місця розташування РЗ, представники державних органів, міських служб та інших організацій. Кожний акт складається у двох примірниках і підписується всіма особами, присутніми під час проведення демонтажу. Один примірник акта залишається у дозвільного органу, інший надається власнику (законному користувачу) демонтованого РЗ (на його письмову вимогу). Після проведення демонтажу складається такий комплект документів: акт здачі-приймання виконаних робіт по демонтажу із зазначенням характеру робіт та їх вартості; калькуляція вартості витрат за виконані роботи з демонтажу.

За змістом пункту 17.10 Порядку компенсація витрат, понесених підприємством, яке організувало або самостійно проводило демонтаж РЗ, покладається на власника демонтованого РЗ на підставі акта здачі-приймання виконаних робіт та виставленого рахунка. Компенсація витрат здійснюється у строк, зазначений у рахунку. Компенсація витрат підприємства за зберігання демонтованого РЗ здійснюється власником РЗ за період з дати демонтажу РЗ та по дату повернення РЗ включно на підставі виставленого підприємством рахунка.

Згідно з пунктом 17.11 цього Порядку розповсюджувач (законний користувач) має право на повернення демонтованого РЗ після звернення до дозвільного органу на підставі таких документів: а) заяви на ім`я начальника довільного органу про повернення демонтованого РЗ; б) документа, що підтверджує право власності (інше майнове право) на конкретний демонтований РЗ; в) документа, що підтверджує оплату вимушених витрат КП "Київреклама", пов`язаних з демонтажем РЗ, їх транспортуванням та подальшим зберіганням; г) документа, що підтверджує право уповноваженої особи на одержання демонтованого РЗ.

Правом власності у розумінні статті 316 Цивільного кодексу України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (стаття 319 Цивільного кодексу України).

4.4. Здійснюючи судовий розгляд, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, установив, що наслідками вилучення та вивезення відповідачем належних позивачеві спірних конструкцій стали перешкоди у користуванні і розпорядженні річчю, які унеможливлюють вчинення власником бажаних дій щодо неї, оскільки цю річ утримує відповідач. Господарські суди попередніх інстанцій наголосили, що вчинення дій, спрямованих на дотримання законності у сфері розміщення реклами у м. Києві, не повинно бути прямо пов`язано із порушенням гарантованого Конституцією України права власності особи, яка певною мірою допустила недоліки у цій сфері та не була обізнана із наявністю стосовно неї приписів адміністративного впливу. Отже, бездіяльність відповідача щодо неповернення позивачеві після його звернення належного йому майна (через посилання на неоплату вимушених витрат відповідача, пов`язаних із демонтажем рекламного засобу, його транспортуванням, подальшим зберіганням та утриманням) є такою, що порушує право власності позивача, тому суди правомірно задовольнили позов. При цьому суди обґрунтовано зазначили, що понесені КП "Київреклама" витрати на демонтаж рекламного засобу не надають відповідачеві права утримувати у себе майно іншої особи, однак не позбавляють КП "Київреклама" права в установленому законодавством порядку звернутися до ФОП Бойка В. В. із вимогами про відшкодування таких витрат.

4.5. Викладені у касаційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставами для скасування рішення і постанови у справі, оскільки їм уже надали оцінку суди, такі твердження не спростовують викладеного та установленого судами.

Суд апеляційної інстанції, зокрема, надав оцінку доводу відповідача про недоведеність факту приналежності спірних рекламних конструкцій ФОП Бойку В. В., акцентувавши, що у матеріалах справи наявні відповідні докази на підтвердження такого, і наголосив, що правомірність чи неправомірність демонтажу спірних конструкцій не змінює встановлених судами обставин, що їх власником є саме позивач, якому належить право володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном.

Суд апеляційної інстанції також обґрунтовано відхилив аргументи скаржника, викладені у касаційній скарзі, про необхідність дослідження обставин розміщення позивачем рекламних засобів без відповідних дозволів, учинення відповідачем дій у межах наданих йому повноважень, зазначивши, що такі аргументи не стосуються предмета спору.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. За змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України, в якій визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Згідно з частиною 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.3. Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені у статті 300 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що оскаржені у справі судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" залишити без задоволення.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 і рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у справі № 910/4146/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді К. М. Пільков

В. А. Зуєв