ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.20 р. Справа № 917/2009/19

Суддя Господарського суду Полтавської області Білоусов С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД", вул. Залютинська, 4, м. Харків, 61177, ; поштова адреса: 61177, м. Харків, вул. Золочівська, 4

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новосанжарський молокозавод", вул. Святотроїцька, 11, смт. Нові Санжари, Новосанжарський район, Полтавська область, 39300,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

18.11.2019 року до Господарського суду Полтавської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД" до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Новосанжарський молокозавод" про стягнення заборгованості у сумі 7 334, 40 грн., з них 5 000,00 грн. - сума основного боргу за договором поставки № 52 від 04.05.2016 року, пеня у розмірі 2 141,58 грн. та 192,82 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 22.11.2019 р. у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, позивачу надано строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, відповідачу надано строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (у разі подання такого) подати заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду від 22.11.2019 року про відкриття провадження у даній справі, надсилалась рекомендованим листом сторонам за їх юридичними адресами, про що свідчать повідомлення, які містяться в матеріалах справи.

20.12.2019 року від відповідача надійшло до суду клопотання № 357 від 17.12.2019 року (вх. № 14173) про закриття провадження у справі, оскільки борг сплачений. До даного клопотання додано копію оборотно-сальдової відомості.

27.12.2019 року від позивача до суду надійшов лист, яким він повідомив , що відповідач борг у розмірі 5 000,00 грн. за поставлений товар сплатив, однак пеня та 3 % річних не були ним оплачені, тому просить суд їх стягнути з відповідача.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

04.05.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД" (Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Новосанжарський молокозавод" (Відповідач) був укладений договір поставки № 52 (Договір).

Згідно п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, Постачальник зобов`язується виготовляти та передавати у власність Покупцю гофротару, надалі - «Товар», а Покупець зобов`язується приймати і своєчасно здійснювати оплату Товару на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору кількість, асортимент, ціна Товару вказуються Сторонами в рахунках і видаткових накладних, складених і підписаних уповноваженими представниками Сторін.

Додатковою угодою № 1 від 29.12.2017 р. до договору сторони дійшли згоди викласти п. 3.2. договору в наступній редакції : "оплата товару, зазначеного в п. 1.1 даного договору, здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на умовах відстрочки платежу в розмірі 100% вартості партії Товару, на термін до 30 (тридцяти) календарних днів з дня постачання, згідно відвантажувальних документів" та продовжити строк дії договору до 31.12.2018 року включно.

Додатковою угодою № 2 від 14.12.2018 р. продовжено строк дії договору до 31.12.2019 року включно.

На виконання свої зобов`язань позивач виготовив та поставив відповідачу товар, що підтверджується наступними документами, а саме: видатковою накладною № 1932 від 09.07.2019 року на суму 19 600,00 грн., рахунок на оплату № 1788 від 09.07.2019 року на суму 19 600,00 грн., товарно-транспортна накладна № Р1932 від 09.07.2019 року, видаткова накладна № 1945 від 10.07.2019 р. на суму 17 251,68 грн., рахунок на оплату № 1809 від 10.07.2019 року на суму 17 251,68 грн., товарно-транспортна накладна № Р1945 від 10.07.2019 року.

Згідно п. 3.2. договору відповідач повинен був оплатити за товар до 08.08.2019 року та 09.08.2019 року відповідно.

Як зазначає позивач у позовній заяві за відвантажений товар відповідач частково сплачував, однак борг станом на 07.11.2019 року становить 5 000,00 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 5 000,00 грн. - сума основного боргу за договором поставки № 52 від 04.05.2016 року пені у розмірі 2 141,58 грн. та 192,82 грн. - 3% річних.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи відповідач в повному розмірі - 5 000,00 грн. сплатив основний борг за поставлений товар, тому в цій частині відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в частині основного боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Однак судом встановлено прострочення відповідачем грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Згідно п. 6.1 договору у разі порушення термінів оплати поставленого Товару, відповідно до умов п. 3.2. Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи умови договору та норми чинного законодавства позивач заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 2 141,58 грн. за період з 08.08.2019 року по 06.11.2019 року та 3% річних - 192,82 грн. за період з 08.08.2019 року по 06.11.2019 року.

Здійснивши перевірку розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, та 3% річних, наданого позивачем, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписами ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також суд зазначає, що згідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 126, 129 (ч. 1), 232-233, 237-238 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новосанжарський молокозавод" (вул. Святотроїцька, 11, смт. Нові Санжари, Новосанжарський район, Полтавська область, 39300, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД" (вул. Залютинська, 4, м. Харків, 61177, ; поштова адреса: 61177, м. Харків, вул. Золочівська, 4) - 2 141,58 грн. пені, 192,82 грн. 3 % річних та суму судового збору у розмірі 611,42 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Провадження у справі в частині 5 000,00 грн. основного боргу - закрити.

4. Копії рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256 ГПК України). Згідно ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Білоусов С. М.