ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2317/19

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Бондаренко О.М., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1,

до Державного підприємства "Підприємство кримінально-виконавчої служби України № 85"

08290, Київська обл., м. Ірпінь, смт Гостомель, вул. Мирна, 3,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача

1. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

(01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, )

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ"

(04108, м. Київ, пр-т Свободи, буд. 2-Г, літ. А, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача

3. Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

(08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Боярка, вул. Шевченка, буд. 178, ).

про стягнення грошових коштів та повернення майна

за участі представників:

позивача : Глущенко В.В., посвідчення № 21/1745 від 13.11.2018; довіреність № 1-2020 від 27.12.2019;

відповідача: не з`явився;

третьої особи - 1: Остапенко В.М., посвідчення № 1659 від 28.03.2017; довіреність № 14-201 від 17.05.2019;

третьої особи - 2: не з`явився;

третьої особи - 3: Вознюк Є.В., посвідчення № 00705 від 09.09.2019; довіреність № ДР-10-0120 від 02.01.2020.

обставини справи:

До господарського суду Київської області (вх. № 2403/19 від 18.09.2019) надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Державного підприємства "Підприємство кримінально-виконавчої служби України № 85" про стягнення грошових коштів та повернення майна.

Позовні вимоги обгрунтовані безпідставним здійсненням відповідачем відбору природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, за відсутності відповідного постачальника та без оформлення договірних відносин з позивачем.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання на 08.10.2019.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання (вх. № 19066/19 від 07.10.2019).

У судове засідання 08.10.2019 з`явився представник позивача, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.10.2019 підготовче засідання у справі № 911/2317/19 відкладено на 29.10.2019.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшли пояснення у справі (вх. № 19618/19 від 15.10.2019).

29.10.2019 у судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.10.2019 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз збут", продовжено строк підготовчого провадження у справі № 911/2317/19 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 17.12.2019.

Через канцелярію господарського суду Київської області від третьої особи-1 надійшли пояснення по справі (вх. № 24977/19 від 16.12.2019).

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 25085/19 від 17.12.2019).

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.12.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 14.01.2020.

У судове засідання 14.01.2020 з`явились представники позивача, третіх осіб 1 та 3, представники відповідача та третьої особи - 2 у судове засідання не з`явились, про дату, місце та час судового розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 6 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 14.01.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним здійсненням відповідачем відбору природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, за відсутності відповідного постачальника та без оформлення договірних відносин з позивачем, у зв`язку з чим, позивач заявляє на підставі статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України про повернення йому відповідачем газу в натурі або про відшкодування його вартості.

Аргументи Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

1. У лютому 2017 року відповідач безпідставно набув з газотранспортної системи 73,870 тис.куб.м природного газу, власником якого є Акціонерне товариство "Укртрансгаз".

З огляду на те, що для відбору природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через газорозподільну систему, оператором якої ПАТ "Київоблгаз", відповідач повинен був мати постачальника відповідних обсягів природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання, як це передбачено абзацом 2 пункту 3 глави 5 розділу 6 Кодексу газотранспортної системи та пунктом 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, проте, відповідачем зазначених дій не вчинено.

2. Кожен споживач отримує природний газ лише в обсязі, передбаченому заявкою на транспортування. У газотранспортній системі відсутні обсяги природного газу, що не мають власника та цільового призначення.

Для транспортування природного газу відповідним споживачам НАК «Нафтогаз України» замовляє послугу транспортування лише в обсягах, передбачених відповідними договорами природного газу. За відсутності заявки на транспортування у відповідний період, в газотранспортній системі відсутній природний газ, власником якого є НАК «Нафтогаз України».

При цьому, НАК «Нафтогаз України» не замовляло послуг у лютому 2017 року, тобто, в газотранспортній системі у спірний період був відсутній газ НАК «Нафтогаз України», який міг би спожити відповідач.

Аргументи Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

05.10.2016 та 14.09.2019 між ДП «Підприємство кримінально-виконавчої служби України» та АТ «Нафтогаз України» укладені договори постачання природного газу № 1699/1617-ТЕ-17, № 1700/1617-БО-17, згідно з якими сторони погодили планові обсяги постачання природного газу на період споживання, а саме: жовтень 2016 року - березень 2017 року.

У лютому 2017 року, у зв`язку із порушенням відповідачем умов пункту 17 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758, АТ «Нафтогаз України» не здійснював постачання природного газу відповідачу.

Пунктом 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, встановлено, що підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема, наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов, а також наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача.

Обов`язковою передумовою поставки природного газу споживачу є наявність укладеного з постачальником договору та виділення номінацій (підтвердженого обсягу газу на відповідний період).

Тобто, відповідачем здійснено самовільний відбір газу поза межами дії договорів, з огляду на те, що обсяг газу не був підтверджений номінаціями.

При цьому, правовідносини щодо виділення номінацій не можуть розглядатись у даному провадженні судом, оскільки це договірні відносини між третьою особою-1 і відповідачем та правомірність відмови у виділенні номінацій може бути розглянута у справі, де третя особа-1 буде відповідачем.

Аргументи Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

НАК «Нафтогаз України» відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758, від 20.03.2016 № 234 на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/2017», зобов`язано постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії та відповідно видати належні номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними. Тобто, постачання природного газу виробникам теплової енергії є обов`язком НАК «Нафтогаз України», у тому числі, щодо відповідача у справі.

Отже, ненадання номінацій на наступний місяць щодо планових обсягів постачання природного газу не звільняло НАК «Нафтогаз України» від обов`язків постачати природний газ.

Таким чином, у зв`язку із встановленим Кабінетом Міністрів України спеціальним механізмом постачання природного газу, можливість відбору підприємствами ТКЕ із газотранспортної системи планових обсягів поставки природного газу згідно з договорами з НАК «Нафтогаз України» перебуває у безпосередній зараженості від виконання НАК «Нафтогаз України» своїх зобов`язань із підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасного подання номінацій Оператору газотранспортної системи відповідно до вимог кодексу ГТС.

Подання НАК «Нафтогаз України» номінацій є однією з гарантій безперебійного та безперешкодного постачання природного газу в опалювальний сезон, при цьому, формальна відсутність номінацій не є свідченням того, що газ, спожитий підприємствами ТКЕ не є поставленим з ресурсу НАК «Нафтогаз України».

Аргументи Державного підприємства "Підприємство кримінально-виконавчої служби України № 85"

Відповідач відзиву на позовну заяву, доказів сплати або контр - розрахунку суми заборгованості суду не надав, про розгляд справи щодо нього у господарському суді судом направлені ухвали господарського суду Київської області на його належну адресу: 08290, Київська обл., м. Ірпінь, смт Гостомель, вул. Мирна, 3, що встановлена судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до поданих відповідачем суду клопотань про відкладення судових засідань та рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень суду - відповідач повідомлений належним чином про судовий розгляд.

Норми права, що підлягають застосуванню

Згідно з частинами 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, вказане зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України, яка регулює зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Майно не можна вважати набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо в момент його набуття (збереження) це відбулося хоча і не в прямо передбачений, але в усякому випадку - в не заборонений цивільним законодавством спосіб, із метою досягнення учасниками відповідних правовідносин певного правового результату в майбутньому, якщо в подальшому цей результат настав.

Згідно з частиною 1 статті 32 та частиною 2 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування.

Відповідно до пункту 1 Глави 1 Розділу VІІІ Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (пункт 19 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу").

Відповідно до пункту 1 Глави 3 Розділу І Кодексу газотранспортної системи оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою на використання газотранспортної системи в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою через газотранспортну систему в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ХІ Кодексу газотранспортної системи, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку.

Номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, подана номінація повинна містити планові (замовлені) обсяги постачання природного газу у розрізі його споживачів та їх точок комерційного обліку (за необхідності) з визначенням їх EIC-кодів. Для побутових споживачів допускається визначення в номінації загального обсягу постачання газу, але із зазначенням їх EIC-кодів (пункт 2 глави 1 розділу ХІ Кодексу газотранспортної системи, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі, у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності) (абзац 44 пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Підтверджена номінація - підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період, у тому числі, у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності) (абзац 49 пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Надаючи правову оцінку доказам, що надані суду, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, господарський суд зазначає таке.

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі-постачальник) та Державним підприємством «Підприємством Бучанської виправної колонії управління ДПтС України в м. Києві та Київській області (№ 85)» (далі-споживач) укладено договір постачання природного газу № 1699/1617-ТЕ-17 від 05.10.2016, згідно з яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 Договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 природний газ обсягом 527 тис.куб.м, у тому числі, за місяцями: жовтень 2016 - 38 тис.куб.м, листопад 2016 - 86 тис.куб.м, грудень 2016 - 100 тис.куб.м, січень 2017 - 120 тис.куб.м, лютий 2017 - 100 тис.куб.м, березень - 83 тис.куб.м.

Згідно з пунктом 7.1 Договору споживач має право отримувати природний газ відповідно до умов цього договору.

Пунктом 7.4 Договору визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

Відповідно до пункту 12.1. Договору цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє, в частині реалізації природного газу - з жовтня 2016 року до березня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Крім того, між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі-постачальник) та Державним підприємством «Підприємством Бучанської виправної колонії управління ДПтС України в м. Києві та Київській області (№ 85)» (далі-споживач) укладено договір постачання природного газу № 1700/1617-БО-17 від 14.09.2016, згідно з яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 Договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 природний газ обсягом 527 тис.куб.м, у тому числі за місяцями: жовтень 2016 - 3,8 тис.куб.м, листопад 2016 - 8,6 тис.куб.м, грудень 2016 - 10 тис.куб.м, січень 2017 - 12 тис.куб.м, лютий 2017 - 10 тис.куб.м, березень - 8,3 тис.куб.м.

Згідно з пунктом 7.1 Договору споживач має право отримувати природний газ відповідно до умов цього договору.

Пунктом 7.4 Договору визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

Відповідно до пункту 12.1. Договору цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє, в частині реалізації природного газу - з жовтня 2016 року до березня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковими угодами до договорів змінено назву споживача з Державного підприємства «Підприємство Бучанської виправної колонії управління ДПтС України в м. Києві та Київській області (№ 85)» на Державне підприємство "Підприємство кримінально-виконавчої служби України № 85".

Також, 01.01.2016 відповідачем підписано заяву-приєднання № 094208ІW57FT016 до умов договору розподілу природного газу.

28.02.2017 між ПАТ «Київоблгаз» та відповідачем відписано акт наданих послуг з транспортування газу № згідно з яким у лютому 2017 року відповідачу поставлено 73,87 тис.куб.м. природного газу.

Відносно аргументів позивача про повернення безпідставно набутого майна на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України та стягнення вартості природного газу на підставі статті 1213 Цивільного кодексу України, суд зазначає таке.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, вказане зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Майно не можна вважати набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо в момент його набуття (збереження) це відбулося хоча і не в прямо передбачений, але в усякому випадку - в не заборонений цивільним законодавством спосіб, із метою досягнення учасниками відповідних правовідносин певного правового результату в майбутньому, якщо в подальшому цей результат настав.

За приписами статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню зобов`язано публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації.

Отже, на підставі вказаного, розпорядженням, яке є обов`язковим до виконання, на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальників природного газу покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону.

Аналогічний висновок про обов`язок Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" видати номінації відповідно до вказаного Розпорядження також викладено у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі № 926/680/17, від 21.03.2018 у справі № 911/656/17, від 04.04.2018 у справі № 904/5094/17, від 15.03.2018 у справі № 922/345/17.

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі-постачальник) та Державним підприємством «Підприємством Бучанської виправної колонії управління ДПтС України в м. Києві та Київській області (№ 85)» (далі-споживач) укладено договір постачання природного газу № 1699/1617-ТЕ-17 від 05.10.2016, згідно з яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 Договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 природний газ обсягом 527 тис.куб.м, у тому числі за місяцями: жовтень 2016 - 38 тис.куб.м, листопад 2016 - 86 тис.куб.м, грудень 2016 - 100 тис.куб.м, січень 2017 - 120 тис.куб.м, лютий 2017 - 100 тис.куб.м, березень - 83 тис.куб.м.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено реєстр обсягів газу, що були використані споживачами за договорами з Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» із мереж ПАТ «Київоблгаз» в лютому 2017 року, згідно з яким відповідачем використано природний газ у розмірі 73,87 тис.м.куб, що також підтверджує наявність договірних правовідносин у даній справі.

Отже, з урахуванням того, що природний газ є речовиною, яка споживається в момент її отримання, а тому не може бути повернута і того, що між відповідачем (як споживачем) та НАК «Нафтогаз України» (як постачальником), ПАТ «Київоблгаз» (як газорозподільним підприємством), АТ «Укртрансгаз» (як транспортувальником) наявні договірні правовідносини, якими передбачено споживання природного газу у спірний період - лютий 2017 року у розмірі 100 тис.куб.м, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами, суд дійшов висновку, що правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Також, суд зазначає, що не доведення позивачем факту безпідставного набуття відповідачем майна позивача, виключає можливість покладення на відповідача обов`язку з відшкодування його вартості відповідно до статті 1213 Цивільного кодексу України.

При цьому, судом враховані заперечення третьої особи-1, що сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами, для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.

Зважаючи на вказане, судом взято до уваги, що відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, відтак, як суб`єкти, так і предмет спірного зобов`язання у справі відповідають умовам договорів між учасниками справи, а можливе порушення договірних зобов`язань однією із сторін договору не створює підстав для трансформації правовідносин з договірних у недоговірні - деліктні.

Одночасно, без встановлення правомірності відмови Акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" (третьої особи-1) у видачі відповідачу номінацій, виконання постачальником інших договірних зобов`язань із забезпечення постачання природного газу відповідачу відповідно до вимог законодавства та умов договору, відсутні підстави для висновків про протиправність дій відповідача з відбору газу.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок, що «доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-80, 129, 231, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позову (вх. № 2403/19 від 18.09.2019) Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) до Держаного підприємства «Підприємство кримінально-виконавчої служби України № 85» (08290, Київська обл., м. Ірпінь, смт Гостомель, вул. Мирна, 3, ) про стягнення грошових коштів та повернення майна відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.01.2020.

Суддя С.О. Саванчук