ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2020 р. Справа№ 925/853/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Смірнової Л.Г.

Кропивної Л.В.

за участі секретаря - Стародуб М.Ф.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області (суддя Кучеренко О.І.) від 09.10.2019 (повний текст складено 15.10.2019) у справі № 925/853/19

за позовом Акціонерного товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Ватутінського комунального підприємства теплових мереж

про стягнення 569774,67 грн, -

за участі представників:

позивача: Бернацька О.В. (дов. № 14-203 від 17.05.2019);

відповідача:не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з позовом до суду, у якому просить стягнути з Ватутінського комунального підприємства теплових мереж 569774,67 грн, з яких: 336282,51 грн, 18463,07 грн 3% річних та 215029,09 грн інфляційних втрат, обґрунтувавши позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №3118/15-БО-36 від 08.12.2014 та додаткових угод до нього в частині оплати поставленого природного газу.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.10.2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 06.11.2019 № 14/4-597-17, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 09.10.2019 у справі № 925/853/19 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідач не включений до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а тому положення ч.3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на відповідача не поширюються.

14.11.2019 матеріали справи з апеляційною скаргою надійшли до Північного апеляційного господарського суду, та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Смірнова Л.Г., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 апеляційну скаргу залишено без руху.

27.11.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про усунення недоліків апеляційної скарги.

Колегія суддів дійшла висновку, що недоліки апеляційної скарги усунуто апелянтом в межах наданого строку.

Ухвалою від 02.12.2019 поновлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі № 925/853/19, розгляд скарги призначено на 20.01.2020.

27.12.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив Ватутінського комунального підприємства теплових мереж на апеляційну скаргу, в якому останній зазначав, що основна заборгованість відповідачем сплачена позивачу до набрання чинності Законом, а ч.3 ст. 7 Закону не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, просив залишити рішення Господарського суду Черкаської області від 09.10.2019 у справі № 925/853/19 без змін.

В судовому засіданні 20.01.2020 суд заслухав пояснення представника скаржника, який підтримав апеляційну скаргу. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду скарги.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарським судом Черкаської області встановлено, що 08.02.2014 між Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець) та Ватутінським комунальним підприємством теплових мереж (покупець) укладено договір №3118/15-БО-36 купівлі-продажу природного газу, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на територію України НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД , а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

За умовами п.п. 2.1, 2.1.1. договору продавець передає покупцеві з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 654,2 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів. Обсяги газу, що планується передати за цим договором можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Відповідно до п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 5900,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн, крім того ПДВ -20% - 73,34 грн, а всього з ПДВ 440,04 грн. До оплати за 1000 куб.м. природного газу 6384,70 грн, крім того ПДВ - 20% - 1276,94 грн, а всього з ПДВ - 7661,64 грн (п. 5.2 договору).

Згідно з п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

У разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору покупець зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 7.2 договору). Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років (п. 9.3 договору).

Додатковими угодами №1 від 12.02.2015, №2 від 17.03.2015, №3 від 08.04.2015, № 4 від 25.05.2015, №5 від 10.06.2015, №6 від 27.07.2015, №7 від 30.07.2015, № 8 від 21.10.2015, №9 від 22.10.2015, №10 від 02.11.2015, №11 від 25.11.2015 сторони вносили зміни до договору, зокрема до п. 5.2 договору. Так, відповідно до останньої додаткової угоди ціна за 1000 куб м газу з 01.12.2015 становить 7292,58 грн (ПДВ 20 %), всього - 8751,10 грн. Додатковою угодою № 7 від 30.07.2015 до договору сторони пункт 6.3 Договору доповнили абзацом: «За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулому періоді по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передплата за умови відсутності заборгованості за цим договором».

Судом також встановлено, що Ватутінське комунальне підприємство теплових мереж здійснює свою діяльність з виробництва теплової енергії на підставі Ліцензії Серії АЕ №287707, яка видана 07.03.2014 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, строк дії цієї ліцензії з 28.02.2014 до 27.02.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу природного газу. Відносини купівлі-продажу врегульовані Главою 54 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору протягом 2015 року Публічне акціонерне товариство НАК "Нафтогаз України" передало, а Ватутінське комунальне підприємство теплових мереж прийняло природний газ на загальну суму 3041936,18 грн, що підтверджується актами приймання-передачі від 31.01.2015, від 28.02.2015, від 31.03.2015, від 30.04.2015, від 31.10.2015, від 30.11.2015, від 31.12.2015, які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Водночас, відповідач за отриманий у 2015 році природний газ, розраховувався несвоєчасно, допускаючи прострочення щомісячних платежів. У зв`язку з несвоєчасним розрахунком за газ, позивач нарахував відповідачу 336282,51 грн пені, 18463,07 грн 3% річних, 215029,09 грн інфляційних втрат, що є предметом позову та підставою звернення позивача до суду для примусового стягнення цих нарахувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, Господарського суду Черкаської області зазначав наступне. Питання пов`язані з урегулюванням відносин щодо сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, у тому числі і питання пов`язані з організацію взаєморозрахунків, погашення заборгованості, у тому числі, за природний газ, урегульовані у Законі України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який набрав чинності 30.11.2016 (далі - Закон).

У ст. 7 Закону передбачено списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення. Частиною першої цієї статті, встановлено, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

Суд першої інстанції зазначив, що дія цього Закону розповсюджується, у тому числі, і на відносини, що виникли між позивачем та відповідачем у цій справі, зокрема, у відносинах з врегулювання нарахування штрафних санкцій. Сторони у справі підпадають під дію цього Закону, - позивач, як постачальник природного газу, - відповідач, як теплопостачальна організація, згідно з визначеними у статті 1 Закону термінами.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач несвоєчасно розраховувався за отриманий у позивача газ, проте, станом на 01.01.2016 заборгованість відповідача перед позивачем була відсутня, тобто погашена до на набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії"

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з дня набрання чинності цим Законом, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню.

Як зазначено вище, Закон набрав чинності 30.11.2016, тобто на цей час заборгованість відповідача була погашена у повному обсязі.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що пеня, 3% річних та втрати від інфляції нараховані позивачем всупереч положенням цього Закону, оскільки з дня набрання чинності цим Законом на заборгованість погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються. Виходячи з наведеного, суд відмов у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Апелянт посилається на те, що оскільки відповідач не включений до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, положення ч.3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на відповідача не поширюються.

Північний апеляційний господарський суд погоджується з вищевикладеними висновками суду та відхиляє твердження апелянта з огляду на таке.

03.11.2016 прийнято Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон), який набрав чинності 30.11.2016.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону процедура врегулювання заборгованості - це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. Учасниками процедури врегулювання заборгованості є підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно ст. 1, 2 вказаного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Дія Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Як вже зазначалось, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 1.2. договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач в повному обсязі сплатив вартість природного газу в 2015 році, тобто до набрання чинності відповідним Законом, тож нараховані неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти, згідно ч.3 ст. 7 вказаного Закону, підлягають списанню з дня набрання чинності вказаним Законом.

Частиною 1 ст. 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Зі змісту з ст.ст. 4, 5, 6 вказаного Закону вбачається, що до реєстру включаються вимоги саме за заборгованістю, у той час як ч. 3 ст. 7 вказаного Закону визначає, що на заборгованість за природний газ, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Північний апеляційний господарський суд зазначає, що до заборгованості, що виникла і погашена до набрання чинності відповідним Законом, не можуть бути застосовані передбачені таким Законом правила і вимоги щодо необхідності включення до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Таким чином, виконання ч. 3 ст. 7 Закону не потребує включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Отже, застосування приписів ч. 3 ст. 7 Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16, від 07.02.2018 у справі №927/1152/16, від 14.02.2018 у справі №908/3211/16, від 22.02.18 у справі №922/4355/14, від 24.04.2018 у справі № 914/3118/16, від 26.04.2018 у справі № 911/3945/16, від 02.05.2018 у справі № 914/102/17, від 16.04. 2018 у справі № 905/375/17, від 16.01.2019 у справі № 905/299/18.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому Північний апеляційний господарський суд вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 09.10.2019 у справі № 925/853/19 - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.01.2020.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Л.Г. Смірнова

Л.В. Кропивна