ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2020 р. Справа №921/425/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Л.С. Данко

- О.С. Скрипчук

секретаря судового засідання: К. Кострик

Розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ Протекшн-Груп

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2019

у справі №921/425/18

за позовом: ПАТ КБ Надра в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Надра

до: ТзОВ Протекшн-Груп

про: стягнення 353 584,85 грн.

за участю представників:

від позивача не з`явився.

від відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2019, суддя Сидорук А.М., позов ПАТ КБ Надра в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Надра було задоволено. Стягнуто з ТзОВ Протекшн-Груп на користь ПАТ Комерційний Банк Надра в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Надра 147 795,07 грн. основного боргу; 3604,17 грн. - компенсації вартості спожитих комунальних послуг за липень 2018 року; 99313,85 грн. - штрафу; 1779,32 грн. пені та 5303,17грн - в повернення сплаченого судового збору.

З даним рішенням не погодилося ТзОВ Протекшн-Груп і оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки не відповідають обставинам справи.

ПАТ КБ Надра подало відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 08.11.2019 справу №921/425/18 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л., Данко Л.С., Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 апеляційну скаргу ТзОВ Протекшн-Груп на рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2019 у справі №921/425/18 було залишено без руху. Надано строк ТзОВ Протекшн-Груп до 25 листопада 2019 року для усунення вказаних судом недоліків при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ Протекшн-Груп на рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2019 у справі №921/425/18.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 було призначено справу до розгляду на 27.01.2020.

Сторони були повідомлені належним чином про час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2019 у справі №921/425/18 - без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ Комерційний Банк Надра в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Надра Стрюкової І.О. звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Протекшн-Груп про стягнення 353 584,85 грн., із них: 147 795, 07 грн. основного боргу, 3 604,17 грн. пені та 198 626, 97 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.10.2018 позовну заяву ПАТ Комерційний Банк Надра в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Надра Стрюкової І.О. до ТзОВ Протекшн-Груп про стягнення 353 584,85 грн., із них: 147 795, 07 грн. основного боргу, 3 604,17 грн. пені та 198 626,97 грн. штрафу прийнято та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

19.11.2018 року ТзОВ Протекшн-Груп подано зустрічну позовну заяву про визнання договору оренди недійсним.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 22 листопада 2018 року зустрічну позовну заяву ТзОВ Протекшн-Груп до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк Надра в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Надра Стрюкової І.О. про визнання договору оренди недійсним було залишено без руху.

Оскільки, позивачем за зустрічним позовом, вказані в ухвалі Господарського суду Тернопільської області від 22 листопада 2018 року недоліки не були усунені - зустрічну позовну заяву ТзОВ Протекшн-Груп до ПАТ Комерційний Банк Надра в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Надра Стрюкової І.О. про визнання договору оренди недійсним було повернуто позивачу за зустрічним позовом ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2019.

17 січня 2019 року на адресу Господарського суду Тернопільської області від ТзОВ Протекшн-Груп надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2019 року про повернення зустрічного позову без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.01.2019 року зупинено провадження у справі №921/425/18 до перегляду ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2019 про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду судом вищої інстанції.

05.04.2019 року на адресу Господарського суду Тернопільської області повернулись матеріали справи №921/425/18 за зустрічним позовом ТОВ "Протекшн-Груп" із суду вищої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 15.04.2019 року поновлено провадження у справі 921/425/18.

02.05.2019 року через канцелярію Господарського суду Тернопільської області від Західного апеляційного господарського суду надійшов запит №09-01/1132/19 від 23.04.2019 року щодо направлення матеріалів справи №921/425/18 для подальшого скерування до Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду, у зв`язку з надходженням від ТОВ "Протекшн-Груп" касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.03.19 року.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03 травня 2019 року зупинено провадження у справі №921/425/18 до перегляду ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2019 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 року у справі №921/425/18 судом вищої інстанції.

31 липня 2019 року на адресу Господарського суду Тернопільської області повернулись матеріали справи №921/425/18 з Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 01 серпня 2019 року поновлено провадження у справі № 921/425/18.

З матеріалів справи слідує, що 12 вересня 2016 року між ПАТ Комерційний банк НАДРА (далі - позивач, ПАТ КБ Надра або орендодавець) та ТзОВ ПРОТЕКШН-ГРУП (далі - відповідач або орендар) було укладено договір оренди №1 нежитлового приміщення (далі - договір оренди).

12 вересня 2016 року позивач (орендодавець) передав приміщення за актом прийому-передачі відповідачу (орендарю).

Згідно з умовами додаткової угоди №1 від 09.082017 року до договору оренди сторони погодили продовження дії договору до 01.09.2018 року.

Відповідно до п.5.1 договору оренди на дату підписання даного договору орендна плата за календарний місяць становить 29 580,00 грн., в тому числі ПДВ 4 930,00 грн., що сплачується орендарем не пізніше 15-ти календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до п.5.2 договору орендна плата нараховується з дня передачі приміщення орендарю за актом приймання-передачі по день повернення приміщення орендодавцю за актом приймання-передачі.

Відповідно до п.5.3 договору починаючи з другого місяця строку оренди, орендна плата сплачується орендарем в безготівковій формі на накопичувальний рахунок орендодавця, зазначений в цьому договорі, на підставі рахунку, отриманого від орендодавця, в термін не пізніше 20 числа кожного місяця за поточний місяць.

Відповідно до п.5.4 оплата комунальних послуг, а саме холодне і гаряче водопостачання і водовідведення, електроенергія, центральне опалення, газопостачання, утримання будинку і прибудинкової території, охоронна, пожежна сигналізації, відео спостереження, інші комунальні та експлуатаційні послуги не входить до розрахунку орендної плати та компенсується орендарем пропорційно займаній площі згідно встановлених тарифів на такі послуги, виходячи з фактичних витрат орендодавця у відповідності до укладених орендодавцем договорів з постачальниками послуг.

Орендар компенсує вартість спожитих комунальних та експлуатаційних послуг орендодавцю шляхом безготівкового переказу коштів на рахунок орендодавця, зазначений в главі 13 договору, протягом 5 робочих днів після отримання від орендодавця рахунку.

При цьому, додатковою угодою №2 від 30.10.2017 року до договору оренди сторони домовились збільшити розмір орендної плати, визначений в п.5.1 договору, з 01.11.2017 року та встановити її у розмірі 34 800,00 грн., в тому числі ПДВ 5 800,00 грн.

Однак в супереч умов договору оренди відповідач свої зобов`язання щодо сплати орендних платежів з травня по серпень 2018 року не виконує, чим порушує права та законні інтереси позивача.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

За змістом ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Крім того, положеннями ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.629 ЦК України, ст.193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так на підставі п.п. 5.1, 5.2, 5.3 договору оренди, згідно направлених ПАТ КБ Надра рахунків-фактури по сплаті орендної плати за травень-серпень 2018 року, заборгованість відповідача перед позивачем склала - 147 795,07 грн.

Також, всупереч п. 5.4 договору оренди, відповідач не компенсував позивачу вартість спожитих комунальних та експлуатаційних послуг за липень-серпень 2018 року в сумі - 3 604,17 грн. (1822,70 грн. + 1781,47 грн.)

ПАТ КБ Надра неодноразово вимагав від відповідача погасити наявну заборгованість за орендними та комунальними платежами. У свою чергу, відповідач направив на адресу позивача лист від 22.05.2018 №55/05, з якого вбачається, що відповідач визнає наявний борг з орендної плати та зобов`язується його сплатити згідно наведеного у листі графіку (копія листа додається). Однак відповідач свої зобов`язання повністю не виконав, заборгованість з орендної плати та комунальні послуги не сплатив, що змусило позивача звернутись до суду з цим позовом.

Крім того, у позивача у зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати орендної плати та вартості компенсації спожитих комунальних та експлуатаційних послуг виникло право на стягнення з орендаря пені і штрафу.

Відповідно до пункту 9.2.1. договору оренди, у випадку прострочення оплати платежів за договором орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення строків оплати від суми заборгованості за кожний день затримки платежу.

Відповідно до пункту 9.2.2. договору оренди, у випадку порушення орендарем строків оплати платежів за договором більше, ніж на 25 календарних днів орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі 50 % від простроченої суми.

Отже, станом на дату подання позову розмір заборгованості відповідача перед позивачем складається з:

- основного боргу: орендної плати за травень - серпень 2018 в сумі 147795,07 грн. та компенсації вартості спожитих комунальних послуг за липень 2018 в сумі 3 604,17 грн., а всього -151399,24 грн.

- пені в сумі - 33138,64 грн.

- штрафу в сумі - 198626,97 грн., що підтверджується обґрунтованими розрахунками, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 11.1. договору оренди в день укладення цього договору орендар сплачує орендодавцю гарантійний платіж в розмірі 29 580,00 грн. визначений в п. 5.1. договору.

Гарантійний платіж утримується орендодавцем протягом строку дії цього договору в якості забезпечення виконання орендарем своїх обов`язків за цим договором. Проценти на суму гарантійного платежу не нараховуватимуться. У випадку закінчення строку дії договору або дострокового його припинення сторони погодили, що гарантійний платіж підлягає зарахуванню орендодавцем в рахунок сплати орендної плати за останній місяць оренди

Відповідно до пункту 11.2. договору оренди під час дії цього договору орендодавець має право в односторонньому порядку використати гарантійний платіж на погашення простроченої заборгованості орендаря за платежами, встановленими цим договором, а також покрити витрати на можливий ремонт приміщення, погашення штрафів, пені згідно п. 9.2.1 та п. 9.2.2 та інші витрати, спричинені невиконанням орендарем вимог цього договору, за рахунок гарантійного платежу.

Позивач скористався своїм правом передбаченим договором оренди та використав гарантійний платіж в сумі 29 580,00 грн. на погашення нарахованої пені. Тобто, розмір пені зменшився з 33 138,64 грн. до 3558,63 грн.

Відповідно до статті 48 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Згідно з частинами 1, 4 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17).

Як вбачається з матеріалів справи, сума основного боргу ТзОВ ПРОТЕКШН-ГРУП перед ПАТ Комерційний банк НАДРА за договором оренди №1 нежитлового приміщення від 12.09.2016 становить 147 795,07 грн., сума ж нарахованого штрафу складає 198 626,97 грн., тобто перевищує суму основного боргу. В загальному сума нарахованих штрафних санкцій та судового збору складає 207 489,38 грн., що майже в два рази перевищує суму основного боргу.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Вимоги про сплату пені та штрафу хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань за договором оренди.

Судом першої інстанції при розгляді даної справи було встановлено, що відповідачем не спростовано факт наявності заборгованості по сплаті орендної плати. До травня 2018 року орендар сплачував орендну плату за договором оренди. Заборгованість виникла за період травень-серпень 2018 року. В той же час, судом першої інстанції було враховавно, що відповідач є господарюючим суб`єктом та стягнення з нього суми боргу та сум штрафних санкцій та судового збору, які явно перевищують суму основної заборгованості може призвести до неплатоспроможності підприємства та в подальшому доведення до банкрутства.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обгрунтовано визнав за доцільне зменшити розмір нарахованих до стягнення з відповідача штрафу та пені на 50 відсотків.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно апеляційний суд відхиляє як безпідставне твердження апелянта про неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи.

З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2019 по справі №921/425/18 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

Постановив:

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2019 року у справі №921/425/18 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ТзОВ Протекшн-Груп залишити без задоволення.

Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді: Л.С. Данко

О.С. Скрипчук

Повний текст постанови виготовлено 29.01.2020