УХВАЛА

14 січня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/19179/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пількова К. М., суддів: Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання - Жураховської Т. О.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма"

представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) - Сметанкіна Т. В., адвокат

відповідач-1 (позивач за зустрічним позовом) - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор"

представник відповідача-1 (позивача за зустрічним позовом) - не з`явився,

відповідач-2 - Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь"

представник відповідача-2 - не з`явився,

третя особа-1 - Національний банк України

представник третьої особи-1 - Гузієнко Я. М.,

третя особа-2 (третя особа за зустрічним позовом) - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс"

представник третьої особи-2 (третьої особи за зустрічним позовом)- не з`явився

розглянув у судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" про ухвалення додаткового рішення у справі Господарського суду міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" та Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" за участю третіх осіб - Національного банку України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" про визнання недійсним договору № UA-EA-2017-07-28-00017-c/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2017 та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Арбо Фінанс" про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. 01.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" (далі - Позивач, Товариство) звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" (далі - Відповідач-1, Компанія) та Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (далі - Відповідач-2, Банк) з позовом про визнання недійсним з моменту укладення договору №EA-2017-07-28-00017-c/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2017.

1.2. Позовні вимоги мотивовані тим, що Договір про відступлення прав вимоги від 11.10.2017 з боку Відповідача-2 був укладений уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію (далі - Фонд) Білої І. В., яка діяла на підставі постанови правління Національного банку України від 19.03.2015 № 190 "Про віднесення ПАТ "Банк Київська Русь" до категорії неплатоспроможних", постанови правління Національного банку України від 16.07.2015 № 460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Київська Русь" та рішення виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 № 1706 про зміну уповноваженої особи Фонду, які делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Банк "Київська Русь". Про укладення Договору відступлення прав вимоги Позивача повідомлено листом від 11.10.2017 № 4297/42. Оскільки цей Договір укладений Відповідачем-2 від імені уповноваженої особи Фонду Білої І. В., яка не мала права його укладати у зв`язку з визнанням протиправними та скасуванням постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 у справі № 826/22323/15, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 08.06.2017 у справі № К/800/35885/16, постанови правління Національного банку України від 19.03.2015 № 190 "Про віднесення ПАТ "Банк Київська Русь" до категорії неплатоспроможних" та постанови правління Національного банку України від 16.07.2015 № 460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Київська Русь", зазначений Договір підлягає визнанню недійсним на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) як такий, що укладений особою, яка не має необхідного обсягу дієздатності.

2. Короткий зміст зустрічних позовних вимог

2.1.16.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" (далі - Позивач за зустрічним позовом, Відповідач-1) звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" (далі - Відповідач за зустрічним позовом, Позивач) третя особа за зустрічним позовом - Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 100 675 238,55 грн, з яких:

- заборгованість за Кредитним договором № 04/2014-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.02.2014 у розмірі 12 766 763,64 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 000 000,00 грн; відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 3 825 000,00 грн; інфляційних втрат за кредитом у розмірі 4 441 570,11 грн; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 49 218,23 грн; заборгованості з пені за кредитом у розмірі 4 423 049,27 грн; заборгованості з пені за відсотками у розмірі 27 926,02 грн;

- заборгованість за Кредитним договором № 13/2014-Ю на відкриття кредитної лінії від 03.07.2014 у розмірі 7 056 546,69 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3 538 647,92 грн; відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 2 013 565,24 грн; відповідальності за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 9 069,64 грн; інфляційних втрат за кредитом у розмірі 1 533 298,99 грн; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 10 378,12 грн; заборгованості з пені за кредитом у розмірі 3 481 817,57 грн; заборгованості з пені за відсотками у розмірі 8 417,01 грн;

- заборгованість за Кредитним договором № 41/2013-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.11.2013 у розмірі 3 437 724,46 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1 619 000,00 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 2 099,49 грн; відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 098 315, 08 грн; відповідальності за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 2 511,57 грн; інфляційних втрат за кредитом у розмірі 769 044,08 грн; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 2 592,54 грн; заборгованості з пені за кредитом у розмірі 1 572 272,61 грн;

- заборгованість за Кредитним договором № 13/2013-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24.04.2013 у розмірі 77 414 203,76 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 25 000 000,00 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 2 758 326,10 грн; відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 21 204 443,69 грн; відповідальності за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 2 425 686, 08 грн; інфляційних втрат за кредитом у розмірі 19 889 193,55 грн; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 1 818 964,19 грн; заборгованості з пені за кредитом у розмірі 26 378 374,13 грн, заборгованості з пені за відсотками у розмірі 2 939 216,03 грн

2.2. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі Договору від 11.10.2017 № UA-EA-2017-07-28-00017-c/42 про відступлення права вимоги Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" набуло право вимоги за: Договором № 13/2013-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24.04.2013, Договором № 41/2013-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.11.2013, Договором № 13/2014-Ю на відкриття кредитної лінії від 03.07.2014, Договором № 04/2014-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.02.2014. Відповідач за зустрічним позовом неналежним чином виконував умови вказаних Кредитних договорів перед первісним кредитором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за Кредитним договорами у розмірі 146 622 190,42 грн

3. Короткий зміст рішень судів

3.1. 11.12.2017 Господарський суд міста Києва вирішив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" задовольнити повністю; визнати недійсним з моменту укладення Договір №EA-2017-07-28-00017-c/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" та Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь"; у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" відмовити. Зазначене рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018.

3.2. Верховний Суд постановою від 13.11.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 у справі № 910/19179/17 скасував; справу направив до Господарського суду міста Києва на новий розгляд.

3.3. Суд, керуючись серед інших норм процесуального права також статтею 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), мотивував свою постанову тим, що суди попередніх інстанцій, задовольняючи первісний позов, не з`ясували наявність у Позивача порушеного права чи інтересу, на захист якого подано цей позов, та який підлягає захисту, не встановили, у чому полягає порушення прав та (або) інтересів Позивача внаслідок укладення спірного правочину. Вказуючи на неправильне застосування судами норм матеріального права - положень статті 241 ЦК України - Суд зауважив, що суди не врахували, що схвалення стороною правочину, вчиненого від її імені з перевищенням повноважень або без повноважень має юридичне значення також для інших заінтересованих осіб, а сторона оспорюваного правочину, дії якої вказують на її волю зберегти дійсність правочину, не може надалі оспорювати правочин з підстав, про які вона знала або повинна була знати при виявленні цієї волі (естоппель), що випливає із статті 241 ЦК України та засад добросовісності, на яких ґрунтуються зобов`язання (частина третя статті 509 ЦК України). У зв`язку з цим суди дійшли передчасного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення заборгованості за Кредитними договорами, право вимоги за якими ґрунтується на спірному Договорі відступлення.

4. Короткий зміст вимог заяви

4.1. 25.11.2019 Позивач (Заявник) звернувся до суду касаційної інстанції з заявою, у якій просить прийняти додаткове рішення, яким викласти резолютивну частину постанови від 13.11.2018 у такій редакції: "1. Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Київська Русь" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" задовольнити частково. 2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 в частині визнання недійсним договору № UA-EA-2017-07-28-00017-c/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2017 скасувати та направити справу в цій частині до Господарського суду міста Києва на новий розгляд. В частині зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" про стягнення заборгованості за кредитними договорами - рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 залишити без змін.

5. Доводи Заявника, викладені в заяві

5.1. Суд в резолютивній частині прийняв рішення стосовно вимог зустрічного позову про стягнення заборгованості з Позивача на користь Компанії, однак скаржники - Банк та Компанія в цій частині судові рішення не оскаржували.

5.2. Суд не врахував, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 244 ГПК України, судовий збір за вимоги зустрічного позову не сплачений, а вимоги зустрічного позову більше не становлять предмет розгляду цієї справи, враховуючи подання Компанією до суду касаційної інстанції клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду.

5.3. Судом помилково задоволені вимоги про скасування рішень за зустрічним позовом, щодо яких скаржники не заявляли вимог.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

6.1. У судовому засіданні представник Третьої особи-1 проти задоволення заяви Позивача заперечив, посилаючись на те, що ця заява подана з порушенням статті 244 ГПК України.

7. Позиція Верховного Суду

7.1. Відповідно до частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

7.2. Звертаючись до Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цій справі Позивач вказав, що, з урахуванням того, що судові рішення в частині вимог зустрічного позову скаржниками не оскаржувались, судовий збір за подання касаційної скарги в цій частині сплачений не був, а Відповідач-2 (Позивач за зустрічним позовом) подав до Суду клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду, судові рішення в частині вирішення вимог за зустрічним позовом скасовані помилково.

7.3. Наведене, на думку Заявника, є підставою для прийняття у справі додаткового рішення, яким, відповідно до частини першої статті 244 ГПК України, необхідно викласти резолютивну частину постанови від 13.11.2018 у такій редакції: "1. Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Київська Русь" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" задовольнити частково. 2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 в частині визнання недійсним договору № UA-EA-2017-07-28-00017-c/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2017 скасувати та направити справу в цій частині до Господарського суду міста Києва на новий розгляд. В частині зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" про стягнення заборгованості за кредитними договорами - рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 залишити без змін.".

7.4. Виходячи зі змісту частини першої статті 244 ГПК України додаткове рішення може бути ухвалено лише з тих підстав, які передбачені цією нормою, що містить вичерпний їх перелік.

7.5. Водночас, Заявник не зазначає про те, що Судом під час касаційного перегляду рішень судів попередніх інстанцій не було прийнято рішення стосовно якоїсь вимоги, щодо якої сторони подавали докази та надавали пояснення, тобто не зазначає, що якась із заявлених вимог не була розглянута судом касаційної інстанції (пункт 1 частини першої статті 244 ГПК України).

Заявник не посилається на наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 244 ГПК України, для ухвалення додаткового рішення, а саме - незазначення Судом в рішенні грошової суми, присудженої до стягнення, або майна, яке підлягає передачі, або дій, що їх необхідно вчинити.

Також Заявник не посилається на необхідність вирішення питання про судові витрати, як передбачено пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України.

7.6. Заявник в заяві про ухвалення додаткового рішення просить Суд викласти резолютивну частину рішення, яке, відповідно до статті 317 ГПК України, набрало законної сили, є остаточним і оскарженню не підлягає, в іншій редакції, тобто фактично змінити це рішення. Однак, додаткове рішення може бути ухвалено тільки щодо вимог, які не були розглянуті судом.

7.7. Водночас, варто зазначити, що ухвалення додаткового рішення щодо вимог, які були розглянуті судом, фактично є зміною судового рішення, що господарським процесуальним законом не передбачено та суперечить принципу res judicata.

7.8. Отже, наведені Заявником обставини не є підставою для ухвалення додаткового рішення відповідно до частини першої статті 244 ГПК України.

7.9. При цьому, посилання Заявника (пункти 5.1, 5.3) на те, що за вимогами зустрічного позову судові рішення у касаційному порядку не оскаржувалися і судовий збір у цій частині сплачений не був, отже судове рішення у відповідній частині було прийнято помилково, Суд відхиляє як недоречні.

7.10. Суд звертає увагу на те, що межі розгляду справи судом касаційної інстанції визначені статтею 300 ГПК України, за частиною четвертою якої суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норми матеріального права.

7.11. Доводи Заявника (пункт 5.2) про те, що вимоги зустрічного позову більше не становлять предмет розгляду, враховуючи звернення Компанії до суду касаційної інстанції із заявою про залишення зустрічного позову без розгляду Суд відхиляє з огляду те, що, відповідно до пункту 5 частини першої статті 226 ГПК України, підставою залишення позову без розгляду є подання позивачем відповідної заяви до початку розгляду справи.

7.12. Враховуючи викладене, наведені Заявником обставини не свідчать про наявність передбачених статтею 244 ГПК України підстав для ухвалення додаткового рішення, тому у задоволенні заяви Товариства про ухвалення додаткового рішення у цій справі має бути відмовлено.

Керуючись статтями 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/19179/17 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак