ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

"28" січня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/178/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., отримавши зареєстровану 23.01.2020 р. за вх. № ГСОО 184/20 позовну заяву ОСОБА_1 до відповідачів: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Весна-Нововселів-53", Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Весна-Нововселів-53" Смагін Генадія Олександровича, Приватного нотаріуса Алексєєвої Олени Олексіївни про визнання недійсним рішення загальних зборів, скасування реєстраційної дії, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії

Встановив: ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідачів: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Весна-Нововселів-53", Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Весна-Нововселів-53" Смагін Генадія Олександровича, приватного нотаріусу Алексєєвої Олени Олексіївни, у якій просить суд:

- визнати недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Весна-Нововселів-53", оформлене протоколом від 11 грудня 2016 року загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Весна-Нововселів-53";

- скасувати реєстраційну дію від 21.12.2016р. про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Весна-Нововселів-53" приватного нотаріусу Алексєєвої Олени Олексіївни;

- поновити ОСОБА_1 на посаді Голови ОСББ з 21.12.2016р.;

- зобов`язати Управління державної реєстрації Одеського виконкому внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб.

Оглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 від 23.01.2020 р. за вх. № ГСОО 184/20, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

При цьому, юрисдикція визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Юрисдикція визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення юрисдикції покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Юрисдикція загальних судів і господарських судів визначається законодавством.

З огляду на викладене, подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч.2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці;

- справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

- справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

- справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

- справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці;

- вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

- інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

За змістом ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Критерієм розмежування справ цивільного і господарського судочинства є одночасно як суб`єктивний склад учасників процесу, так і характер спірних правовідносин.

З цією метою судом проаналізовано предмет позову, підстави позову, зміст позовної вимоги та суб`єктний склад сторін.

Відтак, для віднесення справи до своєї юрисдикції, господарському суду необхідно визначити, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за умов участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено процесуальним законом.

Як вже було зазначено судом, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008 р. N 13 „Про практику розгляду судами корпоративних спорів", а також правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 23.01.2018 р. у справі N 925/1321/16, при визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України.

При цьому, корпоративними правами у відповідності до ч. 1 ст. 167 ГК України, є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами розуміють відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (ч.3 ст. 167 ГК України).

Відповідно до статті 55 Господарського кодексу України, господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

З огляду на наведені положення статті 167, 55 Господарського кодексу України, корпоративні права характеризуються такими ознаками: 1) особа має частку у статутному капіталі господарської організації; 2) особа має права на участь в управлінні господарською організацією, 3) має право на отримання певної частини прибутку (дивідендів) господарської організації.

З урахуванням наведених ознак до господарських організацій, які могли б вважатися корпораціями у розумінні ст. 167 ГК України, входять, зокрема, господарські товариства, якими згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про господарські товариства" є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Також до господарських організацій можуть бути віднесені виробничі кооперативи, оскільки за змістом абз. 2 ч. 2 ст. 94 ГК України виробничі кооперативи здійснюють підприємницьку діяльність, а відповідно до ст. 19 Закону України "Про кооперацію" кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси, водночас згідно зі ст. 20 зазначеного Закону пайовий фонд кооперативу формується за рахунок паїв членів кооперативу. Крім того, відносяться до господарських організацій підприємства, що засновані на приватній власності двох чи більше осіб, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 62 ГК України підприємство має відокремлене майно.

Також слід зазначити, що відповідно до змін, які були внесені до п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017 р.) Законом України від 10 жовтня 2013 р., "господарські товариства" були замінені на "юридичні особи". Отже, господарським судам стали підсудні справи, що виникають з корпоративних відносин між юридичними особами та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Так, у роз`ясненнях, наведених в п. 1.1 Пленуму ВГСУ „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" (із змінами та доповненнями) від 25.02.2016 р. № 4, зазначено, що при визначенні підвідомчості справ цієї категорії судам слід враховувати, що з огляду на системний аналіз положень статті 84 ЦК України, частини п`ятої статті 63, частин першої та третьої статті 167 ГК України, Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про акціонерні товариства", статей 1, 19 і частин першої, шостої статті 20 Закону України "Про фермерське господарство", статей 6, 8, 19 та 21 Закону України "Про кооперацію", корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, виробничих кооперативах, фермерських господарствах, приватних підприємствах, заснованих на власності двох або більше осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно ч.ч. 2, 6 статті 1 Закону України „Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Об`єднання є юридичною особою, що створюється відповідно до закону.

Частиною 1 статті 85 Цивільного кодексу України передбачено, що непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Положеннями ч. 7 ст. 4 Закону України „Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.

Виходячи зі змісту наведених положень законодавства та змісту позовних вимог, суд вважає, що співвласники багатоквартирного будинку не є носіями корпоративних прав, а відносини між співвласниками багатоквартирного будинку та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку не є корпоративними.

Відповідно, спір у між фізичною особою - співвласником багатоквартирного будинку та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку не є корпоративним та, враховуючи положення статті 20 Господарського процесуального кодексу України, не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Якщо спір виник з цивільних правовідносин між фізичною особою - співвласником багатоквартирного будинку та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, позивач в такому спорі - не є суб`єктом господарювання в розумінні частини 2 статті 55 Господарського кодексу України, а суб`єктний склад учасників такого спору відповідає положенням частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд такого спору віднесено до юрисдикції загальних судів та має здійснюватись в порядку цивільного судочинства.

Як встановлено судом, позивачем згідно даної позовної заяви є фізична особа, яка не набула статусу суб`єкта підприємницької діяльності на момент звернення до суду. При цьому, вказаний спір не є таким, що виник з корпоративних відносин, в якому фізична особа, яка не є підприємцем, може бути стороною в господарському суді, оскільки, на думку суду, наразі спір між позивачем - ОСОБА_1 та визначеними нею в поданій позовній заяві відповідачами - Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку „Весна-Нововселів-53", головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Весна-Нововселів-53" ОСОБА_2 та приватним нотаріусом Алексєєвою Оленою Олексіївною, зводиться по суті до факту встановлення в судовому порядку незаконності відповідного рішення ОСББ, як наслідок - скасування реєстрації запису щодо зміни керівника ОСББ та до поновлення ОСОБА_1 на посаді Голови Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку „Весна-Нововселів-53", отже є таким, що виник із трудових відносин.

З урахуванням всього викладеного, суд доходить до висновку, що дана позовна заява подана із порушенням правил юрисдикції, встановлених ГПК України для відповідного позову, що в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 175 ГПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на вказані положення ст. 175 ГПК України, господарський суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що вказаний в даній позовній заяві спір має розглядатися у порядку цивільного судочинства з урахуванням суб`єктного складу правовідносин, стороною в яких є фізична особа.

Керуючись п. 1 ч.1 ст.175, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Весна-Нововселів-53", Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Весна-Нововселів-53" Смагін Генадія Олександровича, приватного нотаріуса Алексєєвої Олени Олексіївни про визнання недійсним рішення загальних зборів, скасування реєстраційної дії, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Додаток позовна заява з додатками загалом на 6 арк.

Ухвала набирає чинності 28.01.2020р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Копію ухвали суду та позовну заяву з додатками направити на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Суддя Т.Г. Д`яченко