ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

23 січня 2020 року м. ОдесаСправа № 923/697/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Лянна О.А., посвідчення № 054644, дата видачі: 08.01.20;

від позивача (Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області): Глібова О.Д., довіреність № 32-21-0.62-2/62-20, дата видачі: 02.01.20;

від відповідача: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Заступника прокурора Херсонської області

на рішення Господарського суду Херсонської області від 17 жовтня 2019 року, повний текст якого складений та підписаний 22 жовтня 2019 року

у справі № 923/697/19

за позовом Прокурора-заступника керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області

до відповідача Фермерського господарства "Апполон"

про повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

15 серпня 2019 року Прокурор-заступник керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонської області до Фермерського господарства "Апполон", в якій просив суд вилучити у Фермерського господарства " Апполон " та повернути до земель державної власності Головному управлінню Держгеокадастру у Херсонській області земельну ділянку загальною площею 46,1 га, орієнтовною вартістю 1123477,74 грн., яка знаходиться в адміністративних межах Верхньорогачицької селищної ради Верхньорогачицького району Херсонської області, у зв`язку з припиненням права користування землею.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на використання відповідачем спірної земельної ділянки без належних на те правових підстав, а, відтак, протиправність такого використання; ст. 131-1Конституції України; статті 23,24 Закону України «Про прокуратуру», статті 131, 182, 191, 407, 413, 1212, 1216,1218 Цивільного кодексу України, статті 92, 116, 118, 123, 124, 125, 126, 131 Земельного кодексу України; Закон України «Про фермерське господарство»; рішення Конституційного суду України у справі № 1-17/2005 від 22 вересня 2005 року за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (неконституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України; державний акт на право постійного користування землею на ім`я ОСОБА_1 ; актовий запис про смерть ОСОБА_1 .

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 17.10.2019 року у справі №923/697/19 (суддя Пригуза П.Д.) відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до законодавства, що було чинним на час утворення ОСОБА_1 Фермерського господарства "Апполон", а також чинним законодавством на час смерті ОСОБА_1 як і на час звернення прокурора з цим позовом, не передбачено такої підстави для припинення права користування земельною ділянкою для фермерських господарств, при наведених обставинах, як смерть одного із членів фермерського господарства, на ім`я якого відповідною місцевою радою видано Державного акта на право постійного користування землею. Смерть такої особи не є підставою для вилучення земельної ділянки від землекористувача - фермерського господарства, оскільки чинними нормами Земельного кодексу України встановлено виключні випадки примусового вилучення земельних ділянок, а також припинення права користування земельною ділянкою.

Отже, висновок прокурора та позивача про незаконність користування відповідачем земельною ділянкою для ведення фермерського господарства є помилковим.

За результатами дослідження судом обставин справи, наданих учасниками доказів та положень законодавства України, факт незаконного користування відповідачем ФГ "Апполон" земельною ділянкою та порушення ним інтересів держави, зокрема в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, не знайшов свого підтвердження.

Крім того, суд зазначив, що прокурором не доведено наявності порушеного інтересу держави у спірних правовідносинах.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, заступник прокурора Херсонської області звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 17.10.2019 року у справі №923/697/19 та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на порушення місцевим судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так прокурор зазначає, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 19.08.1999, копія якого наявна в матеріалах справи, право постійного користування спірною земельною ділянкою надано громадянину ОСОБА_1 а не фермерському господарству.

Отже зазначені правовстановлюючі документи вказують на те, що землекористувачем цих ділянок є не ФГ «Апполон», а саме громадянин ОСОБА_1 .

Водночас, спірна земельна ділянка належала на праві постійного користування гр.. ОСОБА_1 , правочин щодо передачі вказаної земельної ділянки у користування ФГ «Апполон» не укладався. Фермерське господарство не має правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою, а користування на підставі ст.31 ЗУ « Про фермерське господарство» ставиться в залежність від існування такого права у ОСОБА_1 .

Проте, не звернувши увагу на вказані вимоги закону та не надавши всупереч вимог ст. 86 ГПК України належної оцінки наявним у матеріалах справи акту на право постійного користування землею від 19.08.1999, суд дійшов до помилкового висновку про необґрунтованість позиції прокурора щодо відсутності правових підстав користування землею саме фермерським господарством.

Оцінку зазначеним обставинам судом не надано.

Також, у своєму рішенні суд зазначає, що право постійного користування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст. 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним. При цьому, на думку суду, прокурором не наведено жодної визначеної цією нормою підстави припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою.

Однак, судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що права людини - це комплекс природних і непорушних свобод і юридичних можливостей, обумовлених фактом існування людини в цивілізованому суспільстві. Тобто, право постійного користування спірною земельною існує в залежності від наявності особи, якій таке право належить.

При цьому, ОСОБА_1 , якому за державним актом належало право постійного користування спірною землею, помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наявним у матеріалах справи актовим записом про смерть №126 від 02.10.2017.

Таким чином, з моменту смерті ОСОБА_1 будь-які його права повинні або припинятися, або перейти у порядку спадкування іншій особі.

Водночас, аналіз норма ст. 131 ЗК України, ст.ст. 407, 413 ЦК України дає підстави стверджувати, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акту на право постійного користування землею, не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, якій таке право належало.

Більш того, чинним законодавством не передбачено можливість набуття юридичними особами права постійного користування землею.

Прокурор зазначає, що аналогічну позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 05.10.2016 у справі №6-2329цс16 і від 23.11.2016 у справі №6-3113цс15, та у постановах Верховного Суду від 18.03.2019 у справі №472/598/16-ц, від 24.01.2018 у справі №9908/799/17, від 13.08.2019 у справі №908/1393/18 і тому будь-яких правових підстав відступати від неї у місцевого господарського суду не було.

Крім того, вжиття фермерським господарством заходів для пероформлення документів на спірну земельну ділянку після смерті ОСОБА_1 , жодним чином не підтверджує право на неї, оскільки зі смертю фізичної особи земельна ділянка припинила перебувати у постійному користуванні, так як з урахуванням ст. 92 ЗК України, ст. 407, 413, 1225 ЦК України це право пов`язано з особою та не може передаватись іншій фізичній чи юридичній особі.

13.12.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Головного управління Держгеокадастру у Херсонської області надійшла правова позиція у справі про повернення земельної ділянки, відповідно до якої позивач вважає, що земельна ділянка площею 46,1 га, яка надана ОСОБА_1 в постійне користування на підставі рішення V сесії 23 скликання Верхньорогачицької районної Ради народних депутатів Верхньорогачицького району Херсонської області від 19.08.1999 для ведення селянського (фермерського) господарства не може перебувати у користуванні ФГ «Апполон» після смерті законного землекористувача.

У відзиві на апеляційну скаргу від 16.12.2019 відповідач просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити незмінним.

16.01.2020 року від відповідача надійшла заява про зупинення апеляційного провадження у справі №923/697/19 до отримання правового висновку Великої Палати Верховного Суду по справі №912/2385/18.

В обґрунтування вказаного клопотання представник відповідача зазначив, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019 року прийнято до розгляду справу за касаційною скаргою Заступника прокурора Дніпропетровської області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21 травня 2019 року, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 24.03.2020 року.

За висновками колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, які обґрунтовані нормами статей 19, 131-1 Конституції України, статей 53, 174 ГПК України, статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», рішеннями Конституційного Суду України від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017, від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019, від 20 червня 2019 року № 6-р/2019, виключну правову проблему щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, становить питання: чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом:

- додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором;

- обґрунтування та доведення суду причин, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду.

Також колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду наводить питання щодо правових наслідків у випадку, якщо судом після відкриття провадження у справі за результатами розгляду справи буде встановлено відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді (прокурор не обґрунтовував сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, не зазначив визначені законом підстави для звернення до суду, не дотримався процедури, передбаченої абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»), які, на думку колегії суддів, потребують правового висновку Великої Палати Верховного Суду:

- чи свідчить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави про відсутність процесуальної дієздатності;

- які правові наслідки, якщо суд після відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, установить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з таким позовом.

В ухвалі судом зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про наявність виключної правової проблеми, необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики у питаннях щодо здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором. Відсутність єдиної правозастосовчої практики у питаннях механізму реалізації прокурором права подавати позови до суду в інтересах держави може становити порушення принципу юридичної визначеності, який є складовою конституційного принципу верховенства права, що вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.

Відповідач зазначає, що оскільки, як у справі №923/697/19, так і у справі №912/2385/18 правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави є подібними, ФГ «Апполон» просить зупинити провадження у справі №923/697/19 до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у іншій справі №912/2385/18.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, клопотання відповідача про зупинення провадження по справі, заслухавши в режимі відеоконференції пояснення присутніх представників сторін, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі №912/2385/18 вирішується питання щодо формування єдиної правозастосовчої практики у питаннях щодо здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із ч.1 ст.270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст.229 ГПК України провадження у справі зупиняється, зокрема, у випадку передбаченому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Херсонської області на рішення Господарського суду Херсонської області від 17 жовтня 2019 року у справі № 923/697/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.

Керуючись ст.ст. п. 7 ч. 1 ст. 228, п.11 ч. 1 ст. 229, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1.Клопотання Фермерського господарства "Апполон" про зупинення провадження у справі №923/697/19 - задовольнити.

2. Зупинити апеляційне провадження у справі №923/697/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19).

3.Зобов`язати сторін повідомити Південно-західний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, встановлені ст.288 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький