номер провадження справи 28/180/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020 Справа № 908/3310/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Рикун А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 6)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" (69006, м. Запоріжжя, вул.Північне шосе, буд. 69-а)

про стягнення грошових коштів.

Представники сторін:

від позивача: Кривошея Д.А., довіреність № 220/524/Д від 03.09.2019;

від відповідача: Бобров Р.В.,довіреність б/н від 03.01.2020.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 28.11.2019 звернулося Міністерство оборони України з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" про стягнення 1.433.750,00 грн., які складаються з: 121.250,00 грн. пені та 1.312.500,00 грн. штрафу.

В позовній заяві позивач посилався на порушення відповідачем зобов`язань щодо поставки товару (військова уніформа) у строки, які узгоджені сторонами умовам договору №286/3/18/243 від 08.08.2018. Враховуючи наявність неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором та приймаючи до уваги п. 7.3.4 договору позивач нарахував та просить стягнути з відповідача штрафні санкції.

Також позивач, просив розглянути справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2019 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 позовну заяву Міністерства оборони України (вх.№3560/08-07/19 від 28.11.2019) залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 28/180/19. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.01.2020.

03.01.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки неможливість вчасного виконання договору було викликано обставинами, які мали невідворотній характер, та які не залежали від волі, бажань та дій відповідача, що виключає наявність вини та можливість застосування штрафних санкцій, як міри відповідальності за несвоєчасну поставку товару.

Також відповідачем 03.01.2020 подано клопотання про зменшення пені та штрафу.

В судовому засіданні 15.01.2020 оголошено перерву до 27.01.2020.

27.01.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач заперечує проти задоволення клопотання відповідача про зменшення пені та штрафу та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фіксування судового процесу за допомогою відеозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось у зв`язку з відсутністю у суду такої технічної можливості.

Судом перевірені повноваження присутніх в судовому засіданні представників сторін. З`ясовано про обізнаність уповноважених представників позивача та відповідача про права та обов`язки учасників судового процесу. Відводів складу суду не заявлено.

В судовому засіданні 27.01.2020 представники сторін зазначили, що всі наявні докази було подано до матеріалів справи та жодних інших клопотань у сторін не має, у зв`язку з чим надали спільну заяву про згоду розпочати розгляд справи №908/3310/19 по суті в день закінчення підготовчого засідання.

Клопотання сторін судом задоволено, в судовому засіданні 27.01.2020 закрито підготовче засідання та розпочато розгляд справи по суті, що не суперечить приписам ст.183 ГПК України.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної поставки товару в рамках договору №286/3/18/243 від 08.08.2018. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання позивач, керуючись умовами договору та приписами діючого законодавства, нарахував та просить стягнути пеню та штраф.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що прострочення поставки сталося внаслідок об`єктивних, невідворотних обставин, які ТОВ "Олтекс" не мало можливості передбачити та усунути, та які не залежали від волі, бажань та дій ТОВ "Олтекс", з яким відповідачем було укладено договір купівлі-продажу №01/06-2018 від 01.06.2018 задля забезпечення виконання своїх обов`язків по договору з позивачем. В підтвердження викладених обставин відповідачем надано суду висновок Київської торгово-промислової палати №1703-4/579 від 21.11.2018. Отже порушення строків поставки товару по договору №286/3/18/243 від 08.08.2018 спричинено незалежними від волі та дій відповідача обставинами, що свідчить про відсутність вини відповідача. Крім того відповідачем зазначено, що прострочення виконання зобов`язання є незначним, а саме: поставка товару здійснювалася партіями з простроченнями від 2 до 18 днів. Позивачем жодних збитків у зв`язку із простроченням поставки не понесено, а розмір заявленої до стягнення пені є не співмірним зі збитками, наявність яких позивачем не наведена. З урахуванням викладеного позивач просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 95 відсотків до суми 71.687,50 грн., яка складається з пені у розмірі 6.062,50 грн. та штрафу у розмірі 65.625,00 грн.

Представник позивача проти клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій заперечив, зазначив, що відповідач є юридичною особою, яка самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а недодержання своїх обов`язків контрагентом не є підставою для задоволення відповідного клопотання. Також звернув увагу суду, що зобов`язання відповідачем виконано, претензій по кількості або якості у позивача до відповідача немає, втім є порушення виконання умов договору щодо строків поставки товару.

В судовому засіданні 27.01.2020 суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складений протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та надісланий на адреси сторін.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України (замовник, позивач у справі) та товариство з обмеженою відповідальністю "МІК" (постачальник, відповідач у справі) 08.08.2018 уклали договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України") №286/3/18/243 (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується у 2018 році поставити замовнику індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Лот 2. Військова уніформа 3581300-5 (Куртка костюму утеплювача, вид 2 та вид 3): 1) Куртка костюму утеплювача вид 2; 2) Куртка костюму утеплювача, вид 3)) (далі товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються нижчевикладеною Специфікацією, а саме: куртка костюму утеплювача, вид 2 до 30.10.2018 (включно) 5.000 шт. загальною вартістю 3.125.000,00 грн.; до 15.11.2018 (включно) 16.000 шт. загальною вартістю 10.000.000,00 грн., усього за рік 21.000 шт. загальною вартістю 13.125.000,00 грн.; куртка костюму утеплювача, вид 3 до 30.10.2018 (включно) 4.000 шт. загальною вартістю 2.500.000,00 грн., усього за рік 4.000 шт. загальною вартістю 2.500.000,00 грн. Загальна ціна товару з ПДВ 18.750.000,00 грн.

Пунктом 2.5 договору встановлено, що постачальник зобов`язаний до початку поставки товару за договором письмово повідомити представника замовника оголошенням про готовність партії товару до приймання та місце здійснення приймального контролю товару за кількістю. Після отримання оголошення представник замовника протягом трьох робочих днів розпочинає приймальний контроль товару за якістю у приміщеннях постачальника або виробника.

Ціна цього договору становить 18.750.000,00 грн., у тому числі ПДВ 3.125.000,00 грн. (за загальним фондом) (п. 3.1 договору).

Пунктом 5.3 договору встановлено, що датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймання контролю якості товару та видатковій накладній постачальника.

В додатку №1 до Договору сторонами узгоджені центри забезпечення речовим майном, їх поштові адреси, кількість товару та строки поставки.

Як свідчать матеріали справи, відповідач на виконання зобов`язань за договором поставив товар на загальну суму 18.750.000,00 грн., що підтверджується Актом приймального контролю товару за якістю №1 від 12.12.2018 (4.000 шт.), №3 від 14.12.2018 (8.0000 шт.), №1 від 13.12.2018 (8.000 шт.), №213 від 14.12.2018 (5.000 шт.)

Отже поставка товару відбулася з простроченням термінів, які узгоджені сторонами в п.1.2 договору.

У зв`язку з простроченням строків поставки товару та приймаючи до уваги пункт 7.3.4 договору, позивач направив на адресу відповідача претензію вих. №286/6/7136 від 28.12.2018 з вимогою сплатити штрафні санкції за період прострочення поставки товару.

Претензія залишена без реагування, штрафні санкції відповідачем в добровільному порядку не сплачені.

Порушення відповідачем строків поставки товару стало підставою для нарахування позивачем штрафних санкцій у відповідності ст. 661 ЦК України, а також звернення з позовом до суду за їх стягненням.

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічні приписи містять ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов`язок щодо своєчасної поставки товару, у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений позивачем та не спростований відповідачем.

За неналежне виконання умов договору, враховуючи п. 7.3.4 договору, позивач нарахував до стягнення пеню в розмірі 121.250,00 грн. та штраф у розмірі 1.312.500,00 грн.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Умовами п. 7.3.4 договору встановлено, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору суд дійшов висновку, що надані позивачем розрахунки суми пені у розмірі 121.250,00 грн., яка складається з 45.000,00 грн. за період прострочення з 26.11.2018 по 13.12.2018 (18 днів) на суму 2.500.000,00 грн., 56.250,00 грн. за період прострочення з 26.11.2018 по 13.12.2018 (18 днів) на суму 3.125.000,00 грн., 10.000,00 грн. за період прострочення з 12.12.2018 по 13.12.2018 (2 дні) на суму 5.000.000,00 грн., 10.000,00 грн. за період прострочення з 12.12.2018 по 13.12.2018 (2 дні) на суму 5.000.000,00 грн., та 7% штрафу у розмірі 1.312.500,00 грн. є вірними та виконаними з дотриманням вказаних норм права та умов договору.

Разом з тим, за приписами ч. 1 ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені та штрафу на 95% до суми 71.687,50 грн. посилаючись на те, що незначне прострочення поставки товару сталося не через недобросовісну поведінку відповідача у даних господарських відносинах, а через об`єктивні причини.

Як було з`ясовано під час розгляду справи відповідачем з метою виконання своїх зобов`язань по договору з позивачем №286/3/18/243 від 08.08.2018 було укладено з ТОВ "Олтекс" договір купівлі-продажу №01/06-2018 від 01.06.2018. Проте ТОВ "Олтекс" виконало свої зобов`язання щодо поставки товару із запізненням. Порушення строків поставки товару по договору муж відповідачем та ТОВ "Олтекс" відбулося внаслідок об`єктивних, невідворотних обставин, які ТОВ "Олтекс" не мало можливості усунути, та які не залежали від волі, бажань та дій ТОВ "Олтекс". Вказані обставини підтверджуються висновком Київської торгово-промислової палати №1703-4/579 від 21.11.2018. Тобто, через прострочення виконання зобов`язань з боку ТОВ "Олтекс", ТОВ "МІК" не мало об`єктивної можливості здійснити поставку товару у строки згідно умов договору №286/3/18/243 від 08.08.2018.

Також судом встановлено, що мало місце прострочення виконання зобов`язання щодо поставки товару на 2 та 18 днів. Однак зобов`язання з поставки товару виконано повністю на 100%, а прострочення на 2 та 18 днів є незначним.

Крім того представником позивача у судовому засіданні підтверджено, що жодних збитків позивачу, у зв`язку з простроченням поставки товару, не заподіяно.

Таким чином, незначні порушення договірних зобов`язань не мали ніяких негативних наслідків для позивача та не порушили його майнові інтереси.

З огляду на викладене слідує про наявність прострочення виконання відповідачем зобов`язань, але в той же час дане прострочення є незначним.

До того ж, враховуючи незначний термін прострочення, сума штрафу є неспіврозмірною з періодом прострочення виконання зобов`язання.

При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Враховуючи те, що товар за умовами договору поставлений з незначним запізненням, беручи до уваги важливість збереження господарської діяльності відповідача, направленої на постачання товарів, в тому числі, для державних потреб, а також той факт, що прострочення відповідача не потягнуло за собою будь-яких негативних наслідків ані для позивача, ані для третіх осіб, та не створило ніякої небезпеки, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір пені та штрафу, що нараховані Міністерством оборони України за порушення умов договору № 286/3/18/243 від 08.08.2018 на 95% до суми 71.687,50 грн., яка складається з пені у розмірі 6.062,50 грн. та штрафу у розмірі 65.625,00 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В той же час суд дійшов висновку про правомірність пред`явлених позовних вимог і зменшив їх за клопотанням відповідача.

Крім того у судовому засіданні представник відповідача зазначив, що у разі задоволення його клопотання про зменшення розміру пені та штрафу на 95% судовий збір відповідач бере на себе.

Враховуючи викладене, судовий збір, сплачений позивачем у даній справі у розмірі 21.506,20 грн., покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 525, 526, 530, 610, 611, 629, 655, 712 ЦК України, ст. ст. 46, 74, 80, 129, 130, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Міністерства оборони України про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" 1.433.750,00 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 69-а, ідентифікаційний код 30105738) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00034022) 6.062,50 грн. (шість тисяч шістдесят дві грн. 50 коп.) пені, 65.625,00 грн. (шістдесят п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять грн. 00 коп.) штрафу та 21.506,20 (двадцять одну тисячу п`ятсот шість грн. 20 коп.) судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 січня 2020 року.

Суддя О.В. Федорова