УХВАЛА

м. Київ

27.01.2020Справа № 910/863/20
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М., розглянувши без виклику сторін

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Понтем.Уа», м. Київ,

до Управління освіти Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, м. Київ,

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Управління освіти Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації заборгованості за Договором про закупівлю послуг за державні кошти №90 від 01.04.2019 року в розмірі 107 620,50 грн основного боргу та 210,20 грн судового збору,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2020 до Господарського суду міста Києва Товариством з обмеженою відповідальністю «Понтем.Уа» (заявник) було подано заяву про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Управління освіти Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації заборгованості за Договором про закупівлю послуг за державні кошти №90 від 01.04.2019 року в розмірі 107 620,50 грн основного боргу та 210,20 грн судового збору.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За приписами частини першої та другої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Судом встановлено, що заява №01/09/02 від 09.01.2020 не відповідає вимогам статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Так, до заяви №01/09/02 від 09.01.2020 як доказ сплати судового збору додано копію платіжного доручення №6763 від 09.01.2020 року на суму 210,20 грн.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір перераховується в безготівковій або готівковій формі.

Відповідно до п. 3.1. Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 року № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Отже, належним доказом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення поштового зв`язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Згідно п. 2.21. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Однак, в порушення зазначених норм заявником прикладено копію платіжного доручення №6763 від 09.01.2020 року на суму 210,20 грн.

Отже, є порушення пункту 1 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 148, 152, 153, 154, 234, 235 та 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Понтем.Уа» у видачі судового наказу про стягнення з Управління освіти Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації заборгованості за Договором про закупівлю послуг за державні кошти №90 від 01.04.2019 року в розмірі 107 620,50 грн основного боргу та 210,20 грн судового збору.

2. Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва.

Суддя Морозов С.М.