ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Справа № 925/1156/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача Пахомова О.А. - адвокат,

від відповідача Бурлуцький В.М. - директор,

Пономаренко Л.В. представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ

до Жашківського підприємства теплових мереж, м. Жашків,

Черкаська область

про зобов`язання повернути майно та стягнення 275 507 грн. 76 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернулося з позовом акціонерне товариство Укртрансгаз до Жашківського підприємства теплових мереж про зобов`язання Жашківське підприємство теплових мереж повернути акціонерному товариству Укртрансгаз в натурі безпідставно набуте майно природній газ в обсязі 41,228 тис. куб. метрів та стягнути з Жашківського підприємства теплових мереж на користь акціонерного товариства Укртрансгаз 275 507 грн. 76 коп. вартості безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 41,228 тис. куб. метрів.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14 листопада 2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 14 листопада 2019 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 10 грудня 2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 10 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 11 год. 00 хв. 23 січня 2020 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

В обґрунтування поданого позову позивач посилався на приписи ст. ст. 1212, 1213 ЦК України та зазначав, що у березні 2017 року відповідачем було безпідставно набуто з газотранспортної системи 41,228 тис. куб. м природного газу, власником якого є акціонерне товариство Укртрансгаз, оскільки відповідач не мав постачальника відповідних обсягів природного газу.

Таким чином, оскільки відповідачу в березні 2017 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 41,228 тис. куб. м. природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій оператора ГТС, що підтверджується довідкою АТ Укртрансгаз.

Також позивач вказував, що у випадку, якщо буде встановлено відсутність у відповідача безпідставно набутих обсягів природного газу, то відповідач на підставах, передбачених ч. 2 ст. 1213 ЦК України, буде зобов`язаний відшкодувати вартість такого майна, що визначається на момент розгляду судом даної справи та на даний час складає 275 507,76 грн. (41,228 тис. куб. м. природного газу х 6 682,54 грн. (ціна закупівлі природного газу, що сформувалася протягом газового місяця, розміщена на офіційному сайті АТ Укртрансгаз, яка є вартістю природного газу станом на липень 2019 року).

Представники відповідача проти позову заперечували з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та, зокрема, зазначали, що Жашківське підприємство теплових мереж не є фактичним споживачем природного газу. Придбаний газ використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається різними категоріями споживачів.

На період опалювального сезону 2016-2017 років Жашківське підприємство теплових мереж уклало договори на постачання природного газу з постачальником, а саме Національною акціонерною компанією Нафтогаз України із зазначеними плановими обсягами природного газу на 2016-2017 роки, які зазначені у Розділі 2, і на підставі яких постачальник зобов`язувався постачати споживачу природний газ, в т.ч. і у березні 2017 року.

Що стосується відсутніх підтверджених обсягів постачання газу на березень 2017 року у газотранспортній системі, то відповідач не володіє даною інформацією, чому постачальник природного газу не подав номінації, хоча для цього були всі підстави. Це зокрема, і укладені договори постачання природного газу із споживачем, і Розпорядження Кабінету Міністрів України Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року від 05 жовтня 2016 року № 742-року, яким було зобов`язано НАК Нафтогаз України до початку опалювального сезону 2016/17 року видати номінації теплогенеруючих і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року №357 Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії.

Тому, порушення ПАТ НАК Нафтогаз України вимог наведених вище нормативних актів та не видання номінацій (не підтвердження обсягів природного газу) жодним чином не свідчить, що Жашківське підприємство теплових мереж безпідставно набув природний газ в березні 2017 року у розмірі 41,228 тис. куб. метрів.

Також відповідач зазначав, що обсяг спожитого природного газу в березні 2017 року вже був предметом спору в іншій справі № 925/1454/17, де позивач ПАТ По газопостачанню та газифікації Черкасигаз заявляв, що спожитий природний газ в даному періоді є несанкціонованим відбором і просив суд стягнути вартість (компенсацію) обсягів природного газу, розраховану у відповідності до п.4 гл.5 розділу VI Кодексу ГРМ, у розмірі 778 318 грн. 68 коп. (41,228*9 439,2 грн.*2 (коефіцієнт). В даній справі позивач приймав участь як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, а 15 травня 2019 року Верховний Суд вказану постанову залишив без змін.

Рішеннями апеляційної та касаційної інстанцій було встановлено, що відповідач набув природний газ у розмірі 41,228 тис. куб. метрів на підставі укладених договорів з постачальником - ПАТ НАК Нафтогаз України.

Враховуючи вищезазначене, оскільки між відповідачем та ПАТ НАК Нафтогаз України існували договірні відносини, а саме договори на постачання природного газу, природний газ у розмірі 41,228 тис. куб. метрів, набутий відповідачем за наявності правової підстави (що також встановлено й постановами Північного апеляційного господарського суду від 16 січня 2019 року та Верховного Суду України від 15 травня 2019 року у справі №925/1454/17), його не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставно набуте майно.

Таким чином, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них ст. ст. 1212 -1214 ЦК України.

В зв`язку з чим відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач зазначав, що лише наявність укладеного договору з ПАТ НАК Нафтогаз України не може свідчити про здійснення такої поставки природного газу споживачу, оскільки доказом який підтверджує факт поставки газу є підписаний між сторонами акт приймання-передачі природного газу, який фіксує проведення господарської операції.

Факт наявності у ПАТ НАК Нафтогаз України договорів із споживачами виробниками теплової енергії не має жодного значення з точки зору доведення факту здійснення поставки газу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 13 Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №357 від 29 квітня 2016 року право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Аналогічні підстави викладені і в п.3.1. договору постачання природного газу укладеного між ПАТ НАК Нафтогаз України і споживачем.

У пункті 3.2 договору постачання природного газу зазначено, що споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою.

Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку.

Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 договору.

Пунктом 3.4 договору постачання природного газу передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання - передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Таким чином з урахуванням вищенаведеного факт здійснення господарської операції підтверджується не укладенням договору, а вчинення фактичних дій, що спричиняють рух коштів.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач не погоджується з доводами позивача зазначеними у відповіді на відзив та зокрема, вказував, що обов`язок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу від 01 жовтня 2015 року №758, покладається на НАК Нафтогаз України на період до 01 квітня 2017 року за таких умов:

1) укладення виробником теплової енергії з НАК Нафтогаз України договору постачання природного газу відповідно до законодавства;

2) відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК Нафтогаз України за використаний природний газ, або

3) відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК Нафтогаз України за спожитий до 1 січня 2016 року природний газ за всіма укладеними з НАК Нафтогаз України договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або

4) рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК Нафтогаз України договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків, або

5) надання НАК Нафтогаз України та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 року з розбивкою за всіма договорами з НАК Нафтогаз України), укладеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК Нафтогаз України, а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) (пункт 17 Положення).

ПАТ НАК Нафтогаз України зобов`язане було постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за умови наявності укладеного договору на постачання природного газу та виконання однієї з вищенаведених умов.

Відповідачем було виконано обов`язок щодо надання НАК Нафтогаз України та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості, складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК Нафтогаз України, відповідно якого відповідач зобов`язався погашати заборгованість включно до грудня 2020 року.

Тобто, відповідачем належним чином виконувались умови постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року №758 Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період).

05 жовтня 2016 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Розпорядження України Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року № 742-р., яким зобов`язав НАК Нафтогаз України до початку опалювального сезону 2016/17 року видати номінації теплогенеруючих і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року № 357 Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії.

На виконання п.3.2 умов договорів постачання природного газу, а саме п. 3.5, 3.6. у березні 2017 року відповідач направив ПАТ НАК Нафтогаз України завірені копії актів про надання послуг з розподілу природного газу, детальну розбивку кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями, підписані та скріплені печаткою по два примірники акта приймання-передачі природного газу. Але ПАТ НАК Нафтогаз України не оформив акти прийому-передачі газу та повернув без підписання, посилаючись на те, що Компанія не здійснювала постачання природного газу підприємству у вказаному періоді.

В даному спорі невиконання умов договору та не дотримання чинного законодавства України зі сторони НАК Нафтогаз України, призвело до створення небалансу природного газу в газотранспортній системі, а це штучно збільшує вартість природного газу від ринкової.

Також відповідач вказував, що обсяг спожитого відповідачем природного газу в березні 2017 року вже входив до предмету спору в іншій справі № 925/358/18, як послуга балансування обсягів природного газу. ПАТ Укртрансгаз зверталося до господарського суду Черкаської області з позовними вимогами до ПАТ По газопостачанню та газифікації Черкасигаз про стягнення заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, зокрема і обсягу спожитого природного газу який є предметом спору в даній справі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22 травня 2019 року у задоволені позовних вимог відмовлено, а 10 жовтня 2019 року Верховний Суд залишив постанову без змін.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постачальником споживачам - виробникам теплової енергії є ПАТ НАК Нафтогаз України, про що свідчать договори постачання природного газу. Зазначені договори були укладені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №758 від 01 жовтня 2015 року Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносин у перехідний період).

Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що з огляду на встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, можливість відбору споживачам - виробниками теплової енергії із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з ПАТ НАК Нафтогаз України обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання ПАТ НАК Нафтогаз України своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, тобто видача ПАТ НАК Нафтогаз України номінацій є однією з гарантій безперебійного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон.

Тому колегія суддів погодилася з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність несанкціонованого відбору природного газу з Газотранспортної системи, споживачами - виробниками теплової енергії у січні - березні 2017 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 23 січня 2020 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1156/19.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, Північним апеляційним господарським судом в постанові від 14 січня 2019 року зі справи №925/1454/17 за позовом публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Черкасигаз до Жашківського підприємства теплових мереж, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України; публічне акціонерне товариство Укртрансгаз про стягнення 778 318,68 грн. було встановлено наступне:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на здійснення відповідачем несанкціонованого відбору природного газу, адже за даними оператора ГТС (ПАТ Укртрансгаз) у відповідача був відсутній підтверджений обсяг природного газу (ліміт) на березень 2017 року.

Згідно з пунктом 4 глави Визначення основних термінів та понять розділу I Загальні положення Кодексу ГРС підтверджений обсяг природного газу - об`єм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб споживача, з яким укладено договір постачання природного газу на відповідний розрахунковий період, та підтверджений Оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) і доведений Оператору ГРМ у порядку, визначеному Кодексом газорозподільних систем.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з актом наданих послуг з розподілу природного газу обсяг спожитого відповідачем газу в березні 2017 року склав 41228 м3.

Оскільки в укладених між відповідачем та ПАТ НАК Нафтогаз України договорах постачання було чітко визначено максимальні обсяги постачання природного газу на березень 2017 року (п. 2.1 договорів), колегія суддів дійшла висновку, що дії відповідача не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 5 Порядок фактичного розподілу (споживання) природного газу розділу 6 Кодексу ГРС, якщо за підсумками місяця фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу споживачем (побутовими споживачами), буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу, його (їх) постачальник має врегулювати об`єми небалансу (дефіцит) природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Проте, колегією суддів встановлено відсутність доказів надання НАК Нафтогаз України відповідачеві документів, які є підставою для оплати вартості балансування з узгодженого в договорі виключного переліку.

Також колегією суддів враховано, що виникнення у позивача, як оператора ГРМ, неврегульованого небалансу обсягів природного газу за березень 2017 року відбулося внаслідок саме дій НАК Нафтогаз України щодо ненадання відповідачеві номінацій на плановий обсяг газу на цей період.

Водночас, вказана обставина не звільняє НАК Нафтогаз України від обов`язку постачати природний газ відповідачеві, як споживачеві по укладеним між ними договорами постачання природного газу.

При цьому, планові обсяги постачання природного газу були визначені сторонами в договорі і перевищення таких обсягів відповідачем не допущено.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПП України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені постановою Північного апеляційного господарського суду від 14 січня 2019 року зі справи №925/1454/17 щодо акціонерного товариства Укртрансгаз та Жашківського комунального підприємства теплових мереж не підлягають доказуванню при розгляді даної справи №925/1156/19.

31 січня 2017 року між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та публічним акціонерним товариством Укртрансгаз (покупець) було укладено договір про закупівлю природного газу №-ВТВ, згідно умов якого продавець зобов`язався передати покупцеві у січні-квітні 2017 року газ в загальному обсязі 1 600 000 тис. куб.м., у тому числі у січні 610 000 тис. куб. м., у лютому 490 000 тис. куб. м., у березні 310 000 тис. куб. м. та у квітні 190 000 тис. куб. м. природного газу.

Згідно з підписаним між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України і публічним акціонерним товариством Укртрансгаз актом приймання-передачі природного газу від 31 березня 2017 року публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на виконання договору про закупівлю природного газу від 31 січня 2017 №-ВТВ у березні 2017 року передало публічному акціонерному товариству Укртрансгаз, а останнє прийняло 143 355 тис. куб. м. природного газу.

В 2019 році публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України і публічне акціонерне товариство Укртрансгаз були перейменовані на акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України і на акціонерне товариство Укртрансгаз відповідно.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України не підтвердило обсяг природного газу, що підлягав поставці Жашківському комунальному підприємству теплових мереж у березні 2017 року, шляхом надання відповідної номінації тому за твердженням акціонерного товариства Укртрансгаз саме із одержаного ним у березні 2017 року від публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України за договором від 31 січня 2017 року №-ВТВ природного газу для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб позивача і для забезпечення балансування Жашківське комунальне підприємство теплових мереж й здійснило у березні 2017 року безпідставний відбір 41,228 тис. куб. м. природного газу, який у відповідності з вимогами статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України має повернути позивачу та оплатити його вартість.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1212 глави 83 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Зі змісту статей 1212 і 1213 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язання, які виникають із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, (кондикційні зобов`язання) виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Верховний Суд у своїй постанові від 17 квітня 2019 року у справі №757/16163/17 зазначив, що ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошові кошти; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Кондикція є позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, для вирішення цього спору необхідно встановити наявність або відсутність підстав для споживання відповідачем у березні 2017 року 41,228 тис. куб. м. природного газу.

Правові засади функціонування в Україні ринку природного газу визначені Законом України Про ринок природного газу.

Поміж встановлених ст. 3 Закону України Про ринок природного газу принципів, за якими функціонує ринок природного газу на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб`єктів природних монополій, є, зокрема, і такі:

забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема, шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу;

вільної торгівлі природним газом та рівності суб`єктів ринку природного газу незалежно від держави, згідно із законодавством якої вони створені;

вільного вибору постачальника природного газу;

невтручання держави у функціонування ринку природного газу, крім випадків, коли це необхідно для усунення вад ринку або забезпечення інших загальносуспільних інтересів, за умови що таке втручання здійснюється у мінімально достатній спосіб.

Частиною 1 ст. 11 Закону України Про ринок природного газу передбачено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону України Про ринок природного газу постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України Про ринок природного газу споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Пунктом 1 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2496 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) (далі Правила), підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно з абзацами 1-3 п. 9 розділу II Правил постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях. Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах укладеного між постачальником та споживачем договору постачання природного газу.

Відповідно до абзацу 2 п. 10 розділу II Правил споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Згідно з п. 13 розділу II Правил постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування.

Відповідно до п. 14 розділу II Правил за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт оператора ГРМ/ГТС.

Кодекс газотранспортної системи, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2493 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), у пункті 5 глави 1 розділу І визначає значення, зокрема таких термінів:

місячна номінація це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу;

підтверджений обсяг природного газу - обсяг (об`єм) природного газу споживача (у тому числі прямого споживача), погоджений оператором газотранспортної системи на відповідний розрахунковий період із ресурсу постачальника споживача, що включений до підтвердженої номінації цього постачальника.

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.

Кабінет Міністрів України своєю постановою від 01 жовтня 2015 року №758 затвердив Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) (далі Положення), яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Підпунктом 4 пункту 3 Положення на публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України покладено обов`язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15 - 17 цього Положення.

Пунктом 17 Положення на час виникнення спірних правовідносин були визначені такі умови постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії:

постачання природного газу НАК Нафтогаз України виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

обов`язок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, покладається на НАК "Нафтогаз України" на період до 1 квітня 2017 р. за таких умов:

укладення виробником теплової енергії з НАК "Нафтогаз України" договору постачання природного газу відповідно до законодавства;

відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК "Нафтогаз України" за використаний природний газ, або

відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК "Нафтогаз України" за спожитий до 1 січня 2016 р. природний газ за всіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або

рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків, або

надання НАК "Нафтогаз України" та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 р. з розбивкою за всіма договорами з НАК "Нафтогаз України"), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК "Нафтогаз України", а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).

05 жовтня 2016 року Кабінет Міністрів України видав розпорядження №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", яким наказав для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, як регулятор у своєму листі від 18.07.2018 р.№ 6367/16.3.2/7-18 роз`яснила, що у разі, якщо рішенням Кабінету Міністрів України суб`єктів ринку природного газу зобов`язано здійснювати постачання для певних споживачів природного газу, то алокація фактичних обсягів по таким споживачам здійснюється саме на таких суб`єктів, крім несанкціонованого відбору (виключно у частині самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку, шляхом самовільного відновлення споживання природного газу) або у випадку підтвердження номінації по такому споживачу іншому постачальнику. При цьому обсяги споживання природного газу враховуються оператором газотранспортної системи при розрахунку небалансу цих суб`єктів природного газу. Отже, якщо за підсумками місяця по об`єкту виробника теплової енергії зафіксований певний обсяг споживання газу, такий обсяг незалежно від наявності чи відсутності номінації для забезпечення потреб виробників теплової енергії повинен відноситися на постачальника із спеціальними обов`язками, тобто на публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

З огляду на викладене вище господарський суд дійшов таких висновків.

Наявність укладених між відповідачем як споживачем і публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України як постачальником договорів постачання природного газу № 2569/1617-БО-36 від 31 жовтня 2016 року, № 2365/1617-ТЕ-36 від 08 вересня 2016 року та № 2570/1617-КП-36 від 31 жовтня 2016 року на опалювальний сезон 2016/17 року, у тому числі і на березень 2017 року та відсутність встановлених п. 17 Положення умов для покладення на публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" обов`язку постачати природний газ відповідачу для виробництва теплової енергії є обставинами, за яких публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в силу цих договорів та згадуваних вище Положення та розпорядження Кабінету Міністрів України зобов`язане було виділити відповідачу відповідні номінації і поставляти йому природний газ у березні 2017 року. Однак публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зобов`язання щодо виділення відповідачу відповідних номінацій на березень 2017 року не виконало.

Споживання відповідачем у березні 2017 року 41,228 тис. куб. м. природного газу для виробництва теплової енергії відбулося не безпідставно, а на підставі договорів постачання природного газу № 2569/1617-БО-36 від 31 жовтня 2016 року, № 2365/1617-ТЕ-36 від 08 вересня 2016 року та № 2570/1617-КП-36 від 31 жовтня 2016 року в межах передбачених цими договорами обсягів постачання та з дотриманням вимог чинного законодавства, а те, що це споживання відбулося без виділення відповідачу відповідних номінацій на природний газ є наслідком порушення публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" своїх зобов`язань щодо виділення таких номінацій відповідачу, які (зобов`язання) виникли з вказаних договорів, Положення та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р.

У такому випадку постачальником спожитого відповідачем у березні 2017 року природного газу в кількості 41,228 тис. куб. м. слід вважати публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" незалежно від того, що воно не підписало з відповідачем акти приймання-передачі природного газу за березень 2017, а тому це споживання відповідачем природного газу не може бути кваліфіковане як несанкціонований відбір природного газу.

Особою, відповідальною за негативний баланс природного газу в позивача за березень 2017 року є не відповідач, а публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Таким чином, доводи позивача про безпідставне набуття відповідачем у березні 2017 року природного газу позивача в кількості 41,228 тис. куб. м. не відповідають фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства.

Крім того, згідно з ст. 1213 Цивільного кодексу України зобов`язання повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі або відшкодувати його вартість є альтернативними.

Відповідно й вимоги щодо виконання цих зобов`язань можуть бути лише альтернативними.

Отже, пред`явлення позивачем у позові разом двох альтернативних вимог до відповідача: про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно та про стягнення вартості такого майна не відповідає вимогам ст. 1213 Цивільного кодексу України, а задоволення вимог в повному обсязі призведе до подвійного стягнення з відповідача боргу, що не допускається.

Враховуючи викладене суд відмовляє в задоволенні позову повністю.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові акціонерного товариства Укртрансгаз до Жашківського підприємства теплових мереж про зобов`язання повернути майно та стягнення 275 507 грн. 76 коп. - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 29 січня 2020 року.

Суддя А.В.Васянович