ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 року м.Дніпро Справа № 904/726/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів: Іванова О.Г., Дарміна М.О.

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Сем`янистої Галини Миколаївни на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 року (суддя Бондарєв Е.М., повне рішення складено 05.08.2019 року) у справі № 904/726/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Сем`янистої Галини Миколаївни до Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, буд. 1)

про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради №2964 від 29.08.2018р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулась Сем`яниста Галина Миколаївна з позовом до Криворізької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради № 2964 від 29.08.2018 року "Про відмову фізичній особі-підприємцю Сем`янистій Галині Миколаївні у наданні згоди на подальше користування частиною земельної ділянки, по вул. Чарівній, у районі житлового будинку 21 у Тернівському районі м. Кривого Рогу ".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019р. в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, господарський суд виходив з того, що підставами для визнання правового акту органу державної влади недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Судом не встановлено порушень відповідачем вимог чинного законодавства під час прийняття останнім рішення про відмову позивачу у наданні в користування земельної ділянки. Рішення №2964 від 29.08.2018 року прийнято в установленому законом порядку. Суд врахував, що Договір особистого сервітуту № 12015031 від 16.06.2015 року припинив свою дію, матеріали справи містять докази порушення позивачем умов Договору особистого сервітуту від 16.06.2015 року, та вимог чинних нормативно-правових актів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Сем`яниста Г.М. звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить апеляційний суд скасувати рішення господарського суду та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- правопорушення у сфері торгівлі не відносяться до користування земельною ділянкою, відповідальність за ці порушення вона вже понесла, сплативши усі штрафні санкції, іншої відповідальності, такі як втрата права користування земельною ділянкою за дане правопорушення законодавством не передбачено;

- на даний час апелянт має всі необхідні ліцензії на здійснення торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями, всі порушення були усунуті задовго до того, як вона звернулась із заявою про продовження дії договору сервітуту та отримання згоди на подальше користування земельною ділянкою, тому підстав для відмови у подовженні терміну користування землею відсутні;

- судом не встановлено істотних порушень договору, всі умови договору сервітуту та зобов`язання, передбачені договором, вона виконувала належним чином, використовувала земельну ділянку за призначенням, сплачувала вчасно та у повному обсязі плату за користування, не порушувала меж земельної ділянки, а тому має право на продовження договору, указує, що у позивача укладений не договір оренди, а договір сервітуту, а отже і підстави для самоврядного контролю були відсутні;

- оскаржуване рішення суперечить умовам договору, відмова міської ради не відповідає раніше погодженим умовам поновлення договору.

У відзиві на апеляційну скаргу Криворізька міська рада просить апеляційний суд апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її необгрунтованість, а рішення господарського суду без змін, посилаючись на те, що порушення апелянтом правил торгівлі алкогольними напоями підтверджується наданими суду доказами. Укладення договору особистого сервітуту є правом, а не обов`язком учасника господарських відносин. Укладаючи договір сервітуту на передбачених законодавством, у відповідача виникло право виправданих очікувань на його повне, а не вибіркове виконання другою стороною договору, при цьому договір не містить жодних застережень щодо вибіркового дотримання норм законодавства чи залежності від зв`язку із земельними правовідносинами. За умовами договору закінчення строку, на який було укладено договір, є самостійною підставою для припинення дії договору. Вважає, що відсутність згоди власника земельної ділянки на подальше її користування позивачем, не вважається притягненням до юридичної відповідальності.

В процесі розгляду справи апеляційною інстанцією позивачем заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме:

- адвокатський запит до голови постійної комісії з питань земельних відносин, містобудування, комунальної власності міста Криворізької міської ради щодо надання останнім всіх копій протоколів та висновків комісії , на яких розглядалося питання про продовження/поновлення фізичній особі-підприємцю Сем`янистій Галині Миколаївні дії договору особистого сервітуту на користування частиною земельної ділянки по вул. Чарівній, у районі житлового будинку 21 у Тернівському районі м. Кривого Рогу;

- копія протоколу №46 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, містобудування, комунальної власності міста від 19.10.2018;

- висновки, рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин, містобудування, комунальної власності міста, напрацьовані на засіданні постійної комісії 19.10.2018;

- копія протоколу № 45 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, містобудування, комунальної власності міста від 24.09.2018;

- копія рішення Криворізької міської ради від 28.11.2018 «Про надання згоди фізичній особі-підприємцю Яловому О.І. на подальше користування частинами земельних ділянок, на які поширюється право сервітуту, під тимчасовими спорудами для здійснення підприємницької діяльності.

Вказане клопотання обгрунтоване тим, що рішення по подібним між собою питанням (порушення щодо незаконного продажу алкогольних напоїв) приймалося Криворізькою міською радою не справедливо та не однаково по різним суб`єктам господарювання і має упередженні висновки до окремих підприємців, а саме: так для ФОП Ялового О.І. виявлені порушення щодо незаконного продажу алкогольних напоїв не стали перешкодою для поновлення чи продовження договору сервітуту, а для ФОП Сем`янистої Г.М. це стало підставою для відмови у продовження строку договору.

Відповідач проти подання позивачем нових доказів заперечує, посилається на те, що позивач не був обмежений у праві, а й зобов`язаний був збирати докази на стадії подачі позову.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Дарміна М.О. від 09.09.2019 року відкрите апеляційне провадження у справі № 904/726/19. Розгляд справи призначено у судовому засіданні.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 27.05.2015 року № 3690, між Криворізькою міською радою (розпорядник) та фізичною особою-підприємцем Сем`янистою Галиною Миколаївною (сервітуарій) укладено договір особистого сервітуту № 12015031 від 16.06.2015 року, відповідно до п. 1.1. якого розпорядник встановлює межі зони дії особистого сервітуту щодо частини земельної ділянки житлової та громадської забудови, а сервітуарій розміщує в цих межах тимчасову споруду торговельного павільйону.

Згідно з п.1.2 договору, частина земельної ділянки, щодо якої встановлюється особистий сервітут, розташована на вул. Косигіна (перейменована у вул . Чарівну), в районі житлового будинку 21 у Тернівському районі м. Кривого Рогу

За приписами п. 2.1. договору, площа частини земельної ділянки, щодо якої встановлюється особистий сервітут, складає 0,0056 га.

Кадастровий номер частини земельної ділянки, щодо якої встановлюється особистий сервітут :07:320:0029 (п. 2.3. договору).

Відповідно до п. 3.1 договору, договір укладено на 3 роки. Після закінчення строку договору сервітуарій, який належно виконував обов`язки, відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі сервітуарій повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово розпорядника про наміри продовжити його дію. Поновлення договору здійснюється на підставі ухваленого розпорядником відповідного рішення. У разі відсутності заперечень з боку розпорядника щодо поновлення строку дії договору на новий термін протягом одного місяця після його закінчення, договір вважається поновленим на тих же самих умовах і на той же термін.

Згідно з п. 3.2 договору, порушення сервітуарієм термінів звернення веде до втрати переважного права щодо поновлення договору.

Частина земельної ділянки житлової та громадської забудови, щодо якої встановлено особистий сервітут, передається у строкове платне користування для розташування тимчасової споруди торгівельного павільйону (п. 5.1. договору).

Пунктами 8.4.4. та 8.4.15. договору передбачено, що сервітуарій зобов`язаний виконувати та не порушувати обмеження (обтяження) щодо об`єкта користування в обсязі, передбаченому законом або договором; виконувати обов`язки, передбачені Законом України "Про оренду землі" та іншими правовими актами.

Відповідно до п.11.2, 11.2.1 Договору, дія договору припиняється, зокрема, в разі, закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з п.14.1. договору, договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та державної реєстрації права сервітуту, яке поширюється на зазначену земельну ділянку (п. 14.1. договору).

Державна реєстрація права сервітуту відбулась 06.08.2015 року, про що до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, було внесено відповідний запис за номером 23446247.

Позивач звернулася до Криворізької міської ради з заявою про поновлення дії Договору на новий строк.

Рішенням Криворізької міської ради № 2964 від 29.08.2018 року "Про відмову фізичній особі-підприємцю Сем`янистій Г. М. у надані згоди на подальше користування частиною земельної ділянки на вул. Чарівній, у районі житлового будинку 21 " було відмовлено позивачу у наданні згоди на користування земельною ділянкою по вул. Чарівній.

У цьому рішенні вказано, що розглянувши звернення фізичної особи-підприємця Сем`янистої Галини Миколаївни про надання згоди на подальше користування частиною земельне ділянки на вул. Чарівній , акт обстеження земельної ділянки від 05.07.2018р., виконаний посадовими особами управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради; ураховуючи інформацію управління розвитку підприємництва виконкому Криворізької міської ради (лист від 08.08.2018р. №13/9-701), листи виконкому Тернівської районної у місті ради від 04.01.2017р. №1/9-17, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 31.05.2017р. №1412/9/04-36-40-01-22; ураховуючи, що за період з 2016 року до 2018 року фізичною особою підприємцем Сем`янистою Г. М. були допущені порушення Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме: продаж алкогольних напоїв, пива без наявності ліцензії (Криворізькою північною об`єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області застосована фінансова санкція у сумі 40,8 тис. грн.); здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на розлив в об`єкті, що не має статусу громадського харчування (Державною фіскальною службою у Дніпропетровській області застосована фінансова санкція у сумі 23,8 тис. грн.) було відмовлено ФОП Сем`янистій Галині Миколаївні в наданні згоди на подальше користування частиною земельної ділянки та зобов`язано ФОП Сем`янисту Г.М. припинити використання земельної ділянки на вул. Чарівній, у районі житлового будинку 21 у Тернівському районі (кадастровий номер :07:320:0029 ) та звільнити земельну ділянку, привести її в стан, не гірший за той, в якому вона була одержана в користування (сервітут), тобто придатний для подальшого використання стан, та в тримісячний термін повернути міській раді за актом приймання-передачі (повернення).

До матеріалів справи долучено службову записку департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, з якої вбачається що контролюючими органами було встановлено, що за період 2016-2018 відповідачем було допущено порушення Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме: продаж алкогольних напоїв, пива без наявності ліцензії, за що Криворізькою північною ОДГО ГУ ДФС у Дніпропетровській області була застосована фінансова санкція у сумі 40,8 тис. грн. (лист виконкому Тернавської районної у місті ради від 04.01.2017 №1/9-17); здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на розлив підприємством, яке не має статусу громадського харчування без наявності Ліцензії, за що державною фіскальною службою у Дніпропетровській області застосована фінансова санкція у сумі 23,8 тис. грн. (лист Головного управління ДФС у Дніпропетровській області державної фіскальної служби України від 31.05.2017 №1412/904-36-40-01-22); продаж алкогольних напоїв, пива на розлив для споживання на місці в об`єкті, що не має статусу громадського харчування (а.с.50-54, 125 - 136).).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради № 2964 від 29.08.2018 року "Про відмову фізичній особі-підприємцю Сем`янистій Галині Миколаївні у наданні згоди на подальше користування частиною земельної ділянки, по вул. Чарівній, у районі житлового будинку 21 у Тернівському районі м. Кривого Рогу.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, землю та інше.

Згідно з ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Враховуючи викладене Криворізька міська рада наділена повноваженнями представляти територіальну громаду міста Кривого Рогу та здійснювати від її імені і в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, у тому числі і вирішувати відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

За змістом ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (пп. 34 ч 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію (ч. 5 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (ст. 144 Конституції України).

З огляду на викладене, Криворізька міська рада має виключне право вирішувати питання встановлення земельних сервітутів щодо земель, які є власністю територіальної громади м. Кривого Рогу.

Згідно зі статтею 395 ЦК України, сервітут є речовим правом на чуже майно, яке полягає у обмеженому користуванні чужим майном для задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом.

Статтею 98 Земельного кодексу України встановлено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Згідно ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.

Відповідно до статті 100 Земельного кодексу України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Випадки припинення дії земельного сервітуту передбачені статтею 102 Земельного кодексу України. Так, дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадках: а) поєднання в одній особі суб`єкта права земельного сервітуту, в інтересах якого він встановлений, та власника земельної ділянки; б) відмови особи, в інтересах якої встановлено земельний сервітут; в) рішення суду про скасування земельного сервітуту; г) закінчення терміну, на який було встановлено земельний сервітут; ґ) невикористання земельного сервітуту протягом трьох років; д) порушення власником сервітуту умов користування сервітутом. На вимогу власника земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, дія цього сервітуту може бути припинена в судовому порядку у випадках: а) припинення підстав його встановлення; б) коли встановлення земельного сервітуту унеможливлює використання земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, за її цільовим призначенням.

Способи захисту цивільних прав і інтересів особи визначені ст. 16 Цивільного кодексу України, зокрема згідно з пунктом 10 частини 2 цієї статті одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. "г" ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 155 Земельного кодексу України встановлено, що в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

В даному випадку матеріалами справи підтверджується порушення позивачем умов п.п. 8.4.4 та 8.4.15 договору особистого сервітуту від 16.06.2015р., яке полягає в порушенні Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме: продаж алкогольних напоїв, пива без наявності ліцензії, за що Криворізькою північною ОДГО ГУ ДФС у Дніпропетровській області була застосована фінансова санкція у сумі 40,8 тис. грн. (лист виконкому Тернавської районної у місті ради від 04.01.2017 №1/9-17); здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на розлив підприємством, яке не має статусу громадського харчування без наявності Ліцензії, за що державною фіскальною службою у Дніпропетровській області застосована фінансова санкція у сумі 23,8 тис. грн. (лист Головного управління ДФС у Дніпропетровській області державної фіскальної служби України від 31.05.2017 №1412/904-36-40-01-22); продаж алкогольних напоїв, пива на розлив для споживання на місці в об`єкті, що не має статусу громадського харчування.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду стосовно того, що позивач втратив своє переважне право на поновлення договору сервітуту, яке закріплене у п 3.1., пп. 8.3.3. Договору.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради № 2964 від 29.08.2018 року "Про відмову фізичній особі-підприємцю Сем`янистій Галині Миколаївні у наданні згоди на подальше користування частиною земельної ділянки, по вул. Чарівній, у районі житлового будинку 21 у Тернівському районі м. Кривого Рогу ".

Таким чином, рішення господарського суду відповідає фактичним обставинам справи та підстави для його скасування відсутні.

Вказане вище спростовує доводи скаржника про те, що правопорушення у сфері торгівлі не відносяться до користування земельною ділянкою, відповідальність за ці порушення вона вже понесла, сплативши усі штрафні санкції, іншої відповідальності, такі як втрата права користування земельною ділянкою за дане правопорушення законодавством не передбачено.

Клопотання позивача про долучення нових доказів по справі задоволенню не підлягає тому, що в порядку ч.3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України докази неможливості подання їх до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього не представлені.

Крім того, як було зазначено вище, це клопотання обгрунтовано тим, що рішення по подібним між собою питанням (порушення щодо незаконного продажу алкогольних напоїв) приймалося Криворізькою міською радою не справедливо та не однаково по різним суб`єктам господарювання і має упередженні висновки до окремих підприємців, а саме: так для ФОП Ялового О.І. виявлені порушення щодо незаконного продажу алкогольних напоїв не стали перешкодою для поновлення чи продовження договору сервітуту, а для ФОП Сем`янистої Г.М. це стало підставою для відмови у продовження строку договору.

Згідно з ч.3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Вказані позивачем у клопотання підстави позову не були предметом розгляду справи у суді першої інстанції.

Таким чином, звертаючись з вказаним клопотанням позивач фактично змінює підстави позову та обставини, якими позивач обгрунтовує клопотання є такими, що є підставою для звернення з самостійним позовом до суду.

Інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі, скаржник не надав.

Оскільки доводи позивача не підтвердилися, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені всі фактичні обставини справи, їм дана належна правова оцінка, отже підстави для скасування постановленого судового рішення у справі відсутні.

Витрати за подання апеляційної скарги покладаються позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сем`янистої Галини Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 року у справі № 904/726/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28.01.2020р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г.Іванов