ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року Справа № 923/913/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. за участю секретаря судового засідання Борхаленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО", м. Обухів, Київська область

до відповідача: Фермерського господарства "ТЕЛЛУС-ЮГ", с. Таврійське, Херсонська область

про стягнення 1349224,32 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Бохан С.О. - адвокат

від відповідача: не з`явився

в с т а н о в и в:

Процесуальні дії у справі

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» () звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Фермерського господарства «ТЕЛЛУС-ЮГ» () про стягнення заборгованості та штрафних санкцій відповідно до Договору поставки № 144/17-ХР від 30 травня 2016 р. в сумі 1 349 224,32 грн. (Один мільйон триста сорок дев`ять тисяч двісті двадцять чотири гривні 32 коп.), з яких 491 419,18 грн. - основного боргу; 66 310,60 грн. - відсотків за користування товарним кредитом; 209 129,15 грн. - пені; 331 741,61 грн. - 56 % річних; 54 056,11 грн. - індексу інфляції та 196 567,67 грн. - штрафу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2019, справу розподілено судді Ярошенко В. П.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву (вх. № 1913/19 від 28.10.2019) до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі на 21 листопада 2019 року.

Ухвалою суду від 21.11.2019 року відкладено підготовче засідання на 19 грудня 2019 року.

Ухвалою суду від 19.12.2019 призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні на 16 січня 2020 року.

Представник відповідача у судові засідання 21.11.2019 року, 19.12.2019, 16.01.2020 не з`явився.

27.11.2019 до суду повернулась копія ухвали від 29.10.2019, яка направлялась на адресу відповідача з відміткою Укрпошти "за закінченням встановленого строку зберігання". 26.12.2019 до суду повернулась копія ухвали від 21.11.2019, яка направлялась на адресу відповідача з відміткою Укрпошти "за закінченням встановленого строку зберігання". 09.01.2020 до суду повернулась копія ухвали від 19.12.2019, яка направлялась на адресу відповідача з відміткою Укрпошти «адресат відсутній».

Частиною 10 статті 242 ГПК України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про вебадресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 ГПК України виклик і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 4 ст. 89 ЦК України визначено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

У п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 №01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому, відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" №755-IV від 15.05.2003 якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до відомостей, які містяться у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який виконано судом 20.11.2019, юридична адреса відповідача відповідає зазначеній у позовній заяві.

Крім того суд наголошує на тому, що копії ухвал суду були надіслані відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013 та ГПК України, що також підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

З огляду на наведене, Відповідач вважаються такими, що належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

Відповідачем відзиву на позовну заву не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Отже, не надання відповідачем відзиву на позовну заяву не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, а також приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Стислий виклад позиції позивача

28.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектор-Агро» звернулося з позовом до Фермерського господарства «Теллус-Юг» про стягнення відповідно до Договору поставки № 144/17-ХР від 30 травня 2016 р. заборгованості в сумі 1 349 224,32 грн. (Один мільйон триста сорок дев`ять тисяч двісті двадцять чотири гривні 32 коп.), з яких 491 419,18 грн. - основного боргу; 66 310,60 грн. - відсотків за користування товарним кредитом; 209 129,15 грн. - пені; 331 741,61 грн. - 56 % річних; 54 056,11 грн. - індексу інфляції та 196 567,67 грн. - штрафу.

Правовими підставами позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектор-Агро» зазначає положення ст.ст. 526, 625, 692, 694, 712 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Позивач стверджує, що за умовами п. 1.1, 1.2 Договору, а також Додатку до Договору, Відповідачу був поставлений Товар на загальну суму 507 515,70 грн. в строки, вказані в додатковій угоді № 2 від 26 квітня 2018 р., проте в порушення умов Договору поставки відповідач прострочив оплату Товару та сплатив лише 16096,52 грн. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем згідно накладних за поставлений Товар складає суму 491 419,18 грн.

Позивачем нараховано відсотки за користування товарним кредитом, пеню, 56 % річних, інфляційні втрати, 40 % штрафу на підставі п.п. 2.6, 2.7 та 2.11 Договору, п.п. 7.2 (А) - 7.2 (В) Договору, Додаткової угоди № 2 від 30 травня 2017 р.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

В матеріалах справи відсутні заяви, клопотання, заперечення від відповідача.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних взаємовідносин

Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» (далі за текстом рішення - Позивач) в особі Ісаєнко Володимира Миколайовича, який діяв на підставі Довіреності, укладено договір поставки № 144/17-ХР від 30 травня 2016 р. (далі за текстом рішення- Договір) продукції виробничо-технічного призначення (далі за текстом рішення - Товар) з Відповідачем - Фермерським господарством «ТЕЛЛУС-ЮГ», в особі керівника Щедрінової Тетяни Олександрівни, яка діє на підставі Статуту, відповідно до якого Позивачем було передано у власність Відповідачеві Товар та документи, що до нього відносяться.

Основними умовами цього договору, які впливають на взаємовідносини сторін щодо наявного між ними спору, є наступні:

- «Найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки Покупцю та базис поставки, порядок та термін оплати товару та нарахованих відсотків, інші умови визначені в додатках до договору…» (пункт 1.2.),

- «… сторони домовились, що вказані у підписаних сторонами додатках в гривнях ціни на товар та загальна сума договору не є фіксованими і можуть бути відкориговані постачальником в залежності від зміни комерційного курсу до іноземної валюти …» (пункт 2.2.),

- «Покупець проводить розрахунки з Постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) товару, визначеної з врахуванням вимог пунктів 2.2. 2.3. у вигляді авансової частини та відстроченого платежу, в розмірах, вказаних в додатках до договору …» (пункт 2.4.),

- «За користування товарним кредитом Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком до договору …» (пункт 2.6.),

- «Строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого додатком до договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання товару Покупцем, та закінчується в день повного розрахунку Покупцем за поставлений товар» (пункт 2.7.),

- «У випадку недостатності коштів, отриманих від Покупця на виконання в повному обсязі його зобов`язань по цьому договору Постачальник має право провести зарахування коштів в наступному порядку: 1) в рахунок оплати нарахованих відсотків за користування товарним кредитом, передбачених пунктом 2.6. договору; 2) в рахунок сплати відсотків за неправомірне користування коштами та індексу інфляції, передбаченому пунктом 7.2. договору; 3) в рахунок сплати пені за кожен день прострочення, передбачений пунктом 7.2. договору; 4) в рахунок сплати штрафу, передбаченого пунктом 7.2. договору; 5) в рахунок оплати вартості (ціни) товару пропорційно кожній номенклатурі неоплаченого товару; 6) в рахунок оплати різниці ціни товару, передбаченої пунктом 2.2.3. договору» (пункт 2.10.),

- «У випадку порушення умов даного договору Постачальник має право притягти Покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором. За порушення даних умов договору Покупець: а) сплачує за кожен день прострочення на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення; б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання; в) сплачує на користь постачальника 36 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь період прострочення» (пункт 7.2.).

Матеріалами справи підтверджено, що за умовами п. 1.1, 1.2 Договору, а також Додатків до Договору (а.с. 14-20), Відповідачу був поставлений Товар відповідно до наступних видаткових накладних:

- №14846 від 30.05.2017 р. на суму 17 692,92 грн.;

- № 14849 від 30.05.2017 р. на суму 220 761,47 грн.;

- № 14845 від 30.05.2017 р. на суму 100 233,64 грн.;

- № 16318 від 13.06.2017 р. на суму 49 155,12 грн.;

- № 19906 від 16.08.2017 р. на суму 103 576,03 грн.;

- № 24410 від 13.10.2017 р. на суму 15 626,52 грн.;

- № 26160 від 11.12.2017 р. на суму 470,00 грн.,

Всього позивачем поставлено товар на суму 507 515,70 грн. в строки, вказані в додатковій угоді № 2 від 26 квітня 2018 р., проте в порушення умов Договору поставки прострочив оплату Товару та сплатив вищевказану суму частково, а саме:

- 13.10.2017 р. було сплачено суму в розмірі 15 626,52 грн.;

- 11.12.2017 р. було сплачено суму в розмірі 470 грн.

Всього відповідачем було сплачено за поставлений товар суму в розмірі 16096,52 грн.

Отже, станом на дату подання позовної заяви заборгованість Відповідача перед Позивачем згідно накладних за поставлений Товар складає суму 491 419,18 грн. (Чотириста дев`яносто одну тисячу чотириста дев`ятнадцять гривень 18 коп.).

Умовами п.п. 2.6, 2.7 та 2.11 Договору, передбачено, що за користування товарним кредитом Позивач щомісячно нараховує, а Відповідач зобов`язаний сплачувати, відсотки в розмірі та в строк, які передбачені Додатком до Договору.

26.04.2018 між сторонами укладена додаткова угода № 2 до вказаного договору, за змістом якої сторони дійшли до згоди перенести кінцевий розрахунок по договору до 10.10.2018, у зв`язку з чим сума боргу у розмірі 249 352,49 грн. повинні бути сплаченими до 10.08.2018, а інша сума у розмірі 249 352,48 грн. до 10.10.2018.

Поряд з цим, сторони встановили, що з 01.11.2017 розмір відсотків за користування товарним кредитом становить 20 % річних, а також Постачальник за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань сплачує:

- пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення,

- штраф у розмірі 40 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання,

- 56 % річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення.

Всього, згідно актів нарахування відсотків за користування товарним кредитом були нараховані відсотки за користування товарним кредитом в розмірі 66 310,60 грн., які Відповідачем не були сплачені.

Позивач зазначає, що станом на дату подання позовної заяви заборгованість Відповідача перед Позивачем по відсоткам за користування товарним кредитом складає суму 66 310,60 грн.

Матеріали справи містять Акти нарахованих відсотків за користування товарним кредитом, підписані обома Сторонами.

Позивачем надано розрахунок заборгованості Відповідача за отриманий Товар.

Відповідно до вказаного розрахунку загальна сума боргу і штрафних санкцій складає 1 349 224,32 грн. (Один мільйон триста сорок дев`ять тисяч двісті двадцять чотири гривні 32 коп.).

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Норми права, застосовані судом та оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір поставки.

Зокрема, згідно з приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Поряд з цим, за частиною 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Так, відповідно до частини 1 статті 692 того ж Кодексу покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором не встановлений інший строк оплати.

Підсумовуючи наведені правові положення, суд зазначає, що за договором поставки покупець зобов`язаний сплатити вартість отриманого товару у встановлений договором строк.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: «Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1); «Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

У даному випадку відповідач не сплатив 491 419,18 грн. вартості товару, а також сплачував вартість несвоєчасно та не у повному розмірі, у зв`язку з чим порушив взяті на себе зобов`язання.

Щодо стягнення відсотків за користування товарним кредитом

Відповідно до ч. 1 ст. 694 Цивільного кодексу України «договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу». А в абзаці другому частини 5 даної статті вказано, що «договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем».

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК «до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін».

Саме на виконання вищевказаних положень Закону в Договорі передбачено обов`язок Покупця сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов Договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.6 Договору за користування товарним кредитом, ПОКУПЕЦЬ сплачує на користь ПОСТАЧАЛЬНИКА відсотки, розмір яких передбачений Додатком до Договору. В додатках до договору, в яких передбачена оплата після поставки Товару - «відстрочений платіж», вказаний розмір відсотків за користування Товарним кредитом - 6 % річних. Додатковою угодою № 2 від 30 травня 2017 р., з 01 листопада 2017 р. розмір відсотків за користування Товарним кредитом був збільшений до 20 % річних.

Матеріали справи містять акт № 21073 нарахування відсотків за користування товарним кредитом на суму 7 285,79 грн. та акт № 11046 нарахування відсотків за користування товарним кредитом на суму 59 024, 81 грн (а.с. 31-32). Зазначені акти підписані обома сторонами.

Отже нарахування Позивачем відсотків за користування товарним кредитом на загальну суму 66310,60 грн. є правомірним.

Щодо відповідальності за невиконання зобов`язань

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення сум пені і штрафу, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобов`язань передбачені приписами статей 230-237 ГК України та статей 549 - 552, 611 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В частинах 2 та 3 статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме «штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання» (частин 2), а «пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання» (частина 3). Водночас, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу «якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства…».

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Так, в пункті 7.2. договору сторони встановили можливість застосування пені (у розмірі подвійної облікової ставки НБУ) та штрафу (у розмірі 40%) у випадку порушення строків оплати від суми заборгованості.

Отже нарахування Позивачем 40%-штрафу у розмірі 196 567, 67 грн. відповідно до наданого розрахунку є правомірним.

Позивач нарахував відповідно до Договору і наданого розрахунку пеню у розмірі 209 129,15 грн.

Разом з тим, суд не погоджується і не приймає розрахунок суми пені за Договором. Так, судом встановлено, що при розрахунку суми пені позивачем допущено помилку при визначенні облікової ставки НБУ за період прострочення з 19.07.2019 по 24.10.2019.

Суд наводить власний розрахунок пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
491419.1811.08.2018 - 06.09.20182717.5000 %0.096 %*12723.04
491419.1807.09.2018 - 25.10.20184918.0000 %0.099 %*23749.68
491419.1826.10.2018 - 13.12.20184918.0000 %0.099 %*23749.68
491419.1814.12.2018 - 31.01.20194918.0000 %0.099 %*23749.68
491419.1801.02.2019 - 14.03.20194218.0000 %0.099 %*20356.87
491419.1815.03.2019 - 25.04.20194218.0000 %0.099 %*20356.87
491419.1826.04.2019 - 06.06.20194217.5000 %0.096 %*19791.40
491419.1807.06.2019 - 18.07.20194217.5000 %0.096 %*19791.40
491419.1819.07.2019 - 05.09.20194917.0000 %0.093 %*22430.26
491419.1806.09.2019 - 24.10.20194916.5000 %0.090 %*21770.54
Таким чином, загальна сума пені за Договором складає 208 469, 44 грн. та підлягає стягненню з відповідача.

Нарахування пені у сумі 659,71 грн. (209 129,15 грн. - 208469, 44грн. = 659,71 грн.) є не правомірним.

Щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України «боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Сплата інфляційних та річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За змістом позовної заяви та Розрахунку Позивачем, нарахування інфляційних у сумі 54 056,11 грн. (за період вересень 2018-травень 2019, вересень 2019) та 56%- річних у сумі 331 741,61 грн. (нараховані за період з 11.08.2018 по 24.10.2019) є правомірним.

Таким чином, Відповідач, порушивши грошове зобов`язання, повинен за вказаних правових приписів сплатити Позивачу 54 056,11 грн. інфляційних та 331 741,61 грн. - 56%- річних.

Висновки суду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати 491 419,18 грн. - основної заборгованості, 66 310,60 грн. - відсотків за користування товарним кредитом, 196 567, 67 грн. - 40%-штрафу, 208 469,44 грн. - пені, 54 056,11 грн. інфляційних, 331 741,61 грн. - 56%- річних у добровільному порядку Відповідачем, доведеністю Позивачем власних вимог, не спростування їх Відповідачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у цих сумах. Натомість позовні вимоги в інших сумах задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 1519 від 25.10.2019 у сумі 20238,36 грн., які згідно з приписами статті 129 ГПК України підлягають стягненню з Відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 20228,47 грн.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 129, 232-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «ТЕЛЛУС-ЮГ» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» () 491 419,18 грн. основної заборгованості; 66 310,60 грн. відсотків за користування товарним кредитом; 208 469,44 грн. - пені; 331 741,61 грн. - 56 % річних; 54 056,11 грн. - індексу інфляції та 196 567,67 грн. штрафу, 20228,47 грн. - компенсації по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову у задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України).

Дата складання повного тексту рішення -28.01.2020

Суддя В.П.Ярошенко