ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Черкаси справа № 925/1358/19

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В., у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду розглянув справу за позовом фізичної особи - підприємця Канівець Оксани Володимирівни, АДРЕСА_1

до фізичної особи - підприємця Колесника Андрія Івановича, АДРЕСА_2

про стягнення 15744,20 грн заборгованості,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: участі не брав;

від відповідача: участі не брав.

Фізична особа-підприємець Канівець О.В. звернулась в господарський суд Черкаської області з позовом до приватного підприємця Колесника А.І., в якому просить суд:

- стягнути 15744,20 грн. боргу за надані послуги по ліцензійному договору від 07.02.2019р. №15/19;

- відшкодувати судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Ліцензійним договором №15/19 від 07.02.2019 в частині здійснення розрахунку за надані позивачем послуги.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 22.11.2019 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 24.12.2019 суд закрив підготовче провадження у справі та ухвалив призначити розгляд справи по суті на 16.01.2020.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, участь свого представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов не надав, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач не скористався своїм правом на подання суду відзиву на позовну заяву та безпосередню участь у судовому засіданні.

У разі неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними в ній доказами та матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Позивач вимоги підтримав письмово та просить розглянути спір за відсутності позивача чи його представника.

Суд враховує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду спору.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Адреси сторін в позовній заяві та місце проведення господарської діяльності сторонами відповідає адресам, вказаним в реєстраційних документах сторін та у витягах з ЄДРПОУ.

Інших доказів сторонами не подано.

У судовому засіданні 16.01.2020 були підписані вступна та резолютивна частини рішення суду без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 240 ГПК України.

Судом з`ясовано та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

07.02.2019 фізичною особою-підприємцем Канівець Оксаною Іванівною (ліцензіар, позивач у справі) та фізичною особою-підприємцем Колесником Андрієм Івановичем (ліцензіат, відповідач у справі) був укладений Ліцензійний договір №15/19 (далі в тексті рішення - Договір).

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками. Копія вказаного Договору надана позивачем в матеріали справи (а.с. 12-17).

Згідно з п. 2.1. Договору відповідно до його умов Ліцензіар надає Ліцензіату обмежену, як зазначено нижче, в тому числі в пункті 2.2 стосовно переліку послуг та у пункті 2.3 стосовно способу користування, невиключну ліцензію на використання веб-сайтом F.UA (надалі - Веб-сайт), а Ліцензіат зобов`язується сплачувати ліцензіарові винагороду, як це передбачено в пункті 3 цього Договору.

Розмір винагороди сторони узгодили в Розділі 4 Договору. Відповідно до п.п. 4.1 винагорода сплачується Ліцензіатом Ліцензіару у розмірі та на умовах, визначених сторонами у Додатку (-ках) до цього Договору, що складається з:

- щомісячний платіж за надання доступу до Веб-сайту, який становить 100,00 (сто) грн. за один місяць;

- роялті за продаж товарів ліцензіата з використанням Веб-сайту, ставка якого визначена у додатку №1 до цього Договору.

Щомісячний платіж в розмірі 100 (ста) гривень сплачується Ліцензіаром з суми базового платежу (авансового платежу) кожного 1-го числа місяця, наступного за звітним.

Сума роялті сплачується на умовах і в розмірі, зазначених в Додатку №1 до Договору.

Згідно з п.п. 4.2 Договору виплата винагороди здійснюється в національній валюті (гривні) на підставі рахунків-фактур, виданих ліцензіаром, шляхом банківського переказу на банківський рахунок Ліцензіара, деталі якого вказані в пункті «Реквізити сторін» цього Договору, або на інший банківський рахунок, на який сторони можуть домовитись внесенням відповідних змін до цього Договору у письмовій формі.

Відповідно до п.п. 4.4. зобов`язання Ліцензіата сплачувати винагороду Ліцензіарові за відповідний період вважається виконаним у повному обсязі після надходження грошових коштів на банківський рахунок Ліцензіара.

Згідно з п.п. 6.1. Договору Ліцензіар надсилає Ліцензіату електронною поштою звіт про товари, що продаються із використанням та через Веб-сайт. При проведенні взаєморозрахунків в оборот місяця включаються товарні операції, проведені до 23:00 год. кожного 5-го числа місяця, наступного за звітним. Всі інші транзакції, проведені після цієї дати, проводяться і враховуються в поточному періоді.

Після отримання Ліцензіатом звіту про продаж товарів та Акту про використання Веб-сайту, Ліцензіат протягом 5-ти денного строку повинен підписати, поставити печатку (у разі наявності) і надіслати по одному екземпляру звіту про продаж товарів та акту про використання Веб-сайту, на адресу Ліцензіара, що зазначена в розділі Реквізити Сторін Договору.

Якщо протягом цього строку ліцензіар не надішле письмових заперечень стосовно даних, наведених у Звіті про продаж товарів та/або Акті про використання Веб-сайту, вважається, що ліцензіат прийняв (підписав) Звіт про продаж товарів та/або Акт про використання Веб-сайту у тому вигляді, в якому вони були надані йому, і претензій у нього немає.

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і є чинним до 31.12.2019, після цього автоматично продовжується на один рік на тих самих умовах, кількість таких продовжень дії договору не обмежена (п.п. 11.1 Договору).

Відповідно до п.п. 12.2. Договору сторони погодили, що для виконання умов цього розділу Ліцензіат самостійно обирає (та повідомляє Ліцензіарові) спосіб обміну документами: за допомогою засобів електронної пошти та електронного цифрового підпису, обмін поштовими листами із застосуванням реквізитів, зазначених у розділі 14 цього Договору, або обмін підписаними та сканованими документами із використанням електронної пошти, зазначеної у розділі 13 цього Договору.

07.02.2019 сторонами був підписаний Додаток №1 до Договору, відповідно до умов якого (п. 2 Додатку) винагорода виплачується Ліцензіарові на протязі 5-ти робочих днів з дня підписання Акта приймання-передачі наданих послуг, шляхом перерахування коштів (у національній валюті України - гривні) на поточний рахунок Ліцензіара, що зазначений у розділі 13 даного Договору.

Додаток підписаний обома сторонами, скріплений їх печатками. Копія вказаного Додатку знаходиться в матеріалах справи (а.с. 18).

Розмір роялті за використання Веб-сайту відповідно до договору визначається на підставі даних Ліцензіара, узгоджених із Ліцензіатом в Звітах про продаж товарів, у відсотках від вартості товарів Ліцензіата, проданих з використанням Веб-сайту, протягом звітного періоду (календарного місяця).

На виконання Договору сторін позивачем були надані відповідачу послуги на загальну суму 15744,20 грн.

Відповідно до актів наданих послуг:

№МПРО-000071 від 30.04.2019 - на суму 222,40 грн.,

№МПРО-000071 від 31.05.201 - на суму 3597,00 грн,

№МПРО-000071 від 30.06.2019 - на суму 726,45 грн,

№МПРО-000071 від 31.07.2019 - на суму 1856,70 грн,

№МПРО-000071 від 31.08.2019 на суму 6765,80 грн,

№МПРО-000071 від 30.09.2019 на суму 2575,85 грн.

Копії актів містяться в матеріалах справи (а.с. 19-25).

Вказані акти були надіслані відповідачу на його електронну адресу та за його місцезнаходженням (поштова адреса) рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте поштове відправлення не було вручене адресату, про що є відмітка пошти «повернення за закінченням терміну зберігання» (а.с. 26-29).

Відповідно до умов укладеного сторонами Договору, відповідач вважається таким, що прийняв (підписав) акт-звіт про продаж товарів та/або акт про надані послуги у тому вигляді, в якому вони були йому надані, і претензії у нього як у замовника послуг до позивача відсутні.

Невиконання Відповідачем зобов`язань щодо строків та порядку оплати за надані і прийняті Замовником без зауважень послуги стало підставою для звернення Позивача до суду для захисту свого порушеного права і примусового стягнення боргу з відповідача.

Відповідач вимоги не заперечив, відзиву не надав, пропозиції по врегулюванню спору не надіслав. Доказів погашення боргу в справу не надано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Позивач та відповідач є самостійними суб`єктами господарювання.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини надання послуг щодо використання за плату веб-сайту з власним ім`ям F.UA.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Як встановлено судом, за своєю правовою природою Ліцензійний договір від 07.02.2019 №15/19 є договором про надання послуг і відповідає вимогам ст. 901 ЦК України, відповідно до якої за договором послуги одна сторона (виконавець) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити вказану роботу, якщо інше не встановлено договором.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір не заперечний сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець має надати послугу особисто.

Договір передбачає надання послуг щодо надання невиключної ліцензії на використання веб-сайту F.UA, на підставі якої Ліцензіат (відповідач) має право використовувати Веб-сайт виключно стосовно будь-якої, деякої або всіх послуг, передбачених п.п. 2.2. Договору.

Позивач в період з квітня 2019 року по вересень 2019 року надав передбачені Договором послуги.

Відповідач не розрахувався за отримані та спожиті послуги на загальну суму 15744,20 грн до цього часу.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність заборгованості підтверджується договором, розрахунком вартості наданих послуг, відсутністю претензій відповідача.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, Відповідач не може бути звільнений від виконання зобов`язання щодо оплати наданих послуг, строк виконання якого настав.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, заборгованість за Договором в сумі 15744,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 1 921,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Колесника Андрія Івановича, АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , номер рахунку в банку невідомий

на користь фізичної особи-підприємця Канівець Оксани Володимирівни, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_2 (адреса для листування: АДРЕСА_3 )

15744,20 грн заборгованості та 1 921,00 грн судового збору

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення, або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 24.01.2020.

Суддя Г.М. Скиба