ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2983/19

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Третьякової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 911/2983/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" (04209, м. Київ, вул. Лебединська, 2-А)
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю "Велесгард 2015" (07300, Київська обл., Вишгородський район, м. Вишгород, просп. Шевченка, 2-Д, прим. 402)
Простягнення 188100,00 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом №344 від 27.11.2019 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велесгард 2015" 171000,00 грн заборгованості з оплати робіт баштового крану та 17100,00 грн договірної неустойки у вигляді штрафу.

Позов мотивовано неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Велесгард 2015" грошових зобов`язань замовника робіт за договором від 13.09.2019 №33/19.

На підтвердження заявлених вимог до позовної заяви приєднано договір №33/19 від 13.09.2019, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), платіжні доручення про оплату.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.12.2019 відкрито провадження у справі № 911/2983/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у зв`язку з малозначністю в порядку п.1 ч.5 ст.12, ч.1 ст.247, ч.1 ст.250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

В установлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 04.12.2019 строк відзив на позовну заяву не надійшов.

Частиною 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 04.12.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 04.12.2019.

Згідно з п.1 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач отримав ухвалу суду 11.12.2019 (повідомлення про вручення поштового відправлення та роздруківка з сайту ПАТ "Укрпошта" в матеріалах справи).

За приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач, який був належним чином повідомлений про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, спір підлягає вирішенню за наявними документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Вимог про розгляд справи в судовому засіданні за участю представників сторін після винесення ухвали про відкриття провадження у справі до суду не надходило.

Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

13.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Велесгард 2015" в якості замовника та Товариством з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" в якості виконавця укладено договір №33/19, за яким виконавець зобов`язався надавати послуги по виконанню будівельно-монтажних робіт баштовим краном (кранами) модифікації Jaso 110N на будівельному об`єкті "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення по вул. Ватутіна у м. Вишгород Вишгородського району Київської області" у кількості, визначеній в проекті виконання робіт, а замовник зобов`язався організувати надання послуг будівельного крану на будівельному об`єкті та проводити своєчасну оплату виконавцеві.

Термін дії договору сторони погодили у розділі 7, де вказується, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін (п. 7.1); строк дії договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1 та дії протягом одного року з дати його укладання, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань (п. 7.2); у випадку, якщо за 30-ть календарних днів до дати закінчення терміну дії договору жодна сторона письмово не заявила про свій намір припинити дію договору, він автоматично продовжується на наступний календарний рік на тих самих умовах з наступною автоматичною пролонгацією (п. 7.2).

Згідно з п.5.1 договору виконавець щомісячно, протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання від замовника рапорту про роботу баштового крану за звітний місяць, надає замовнику довідку та акт, оформлені по договірних цінах, згідно з розділом 4 цього договору.

Відповідно до п. 5.2 договору замовник підписує довідки та акти протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отриманням та повертає їх виконавцю. При наявності зауважень, замовник в триденний термін повертає виконавцю довідки та акти разом зі своїми письмовими зауваженнями для виправлення, виконавець коригує довідки та акти або обґрунтовує перед замовником свій варіант оформлення протягом 3 (трьох) днів.

У п. 5.3 договору передбачено, що замовник щомісячно в термін до 10 числа проводить оплату наданих виконавцем послуг за попередній місяць. Оплата наданих виконавцем послуг проводиться на підставі довідок або актів.

Спір у справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань за договором. За твердженнями позивача за період дії договору відповідачу надано послуги вартістю 473512,50 грн, за які він розрахувався частково, сплативши 302512,50 грн.

В якості доказів, що підтверджують заявлені вимоги, до позовної заяви було приєднано договір, акти здачі-приймання (надання послуг), а саме: акт від 30.09.2019 №819 на суму 80512,50 грн, від 30.09.2019 №499 на суму 222000,00 грн, 31.10.2019 №912 на суму 171000,00 грн та платіжні документи про часткову оплату, а саме: платіжні доручення від 17.09.5019 №3960 на суму 112000,00 грн, від 25.09.2019 №3971 на суму 100000,00 грн, від 19.11.2019 №4130 на суму 31512,50 грн, від 21.11.2019 №4154 на суму 30000,00 грн, від 26.11.2019 №4162 на суму 29000,00 грн.

З умов договору сторін слідує, що між ними виникли правовідносини з договору підряду, які підпадають під правове регулювання як загальних положень про зобов`язання, так і глави 61 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст. 610 Цивільного кодексу України вказується, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 854 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок замовника сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково у разі, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів.

Грошові зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Велесгард 2015" з оплати підрядних робіт на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" передбачені п.2.12, 5.2.1, 5.3 договору.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням порядку проведення розрахунків відповідач повинен був здійснити оплату виконаних на його користь підрядних робіт за договором не пізніше 10-го числа кожного із визначених позивачем місяців прострочення (302512,50 грн до 10.10.2019 та 171000,00 грн до 10.11.2019).

Доказів оплати робіт, наданих у жовтні 2019 року вартістю 171000,00 грн суду надано не було.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, а у ч. 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву.

Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі та про наявність спору з грошовими вимогами до нього, не надав суду доказів відсутності заявленої до стягнення суми заборгованості або ж доказів її перерахування на користь позивача, так само як і інших доказів належного виконання грошових зобов`язань за договором від 13.09.2009 №33/19 у спірний період.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач виконав свої зобов`язання за договором, тоді як відповідач порушив грошові зобов`язання та не оплатив виконані на його замовлення роботи у жовтні 2019 року вартістю 171000,00 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 171000,00 грн основного боргу є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 17100,00 грн штрафу за порушення грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст.216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст.217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч.1 ст.230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Обов`язок зі сплати договірної неустойки у вигляді штрафу сторони погодили у п.6.4 договору, де вказується, що при стягнення із замовника заборгованості в судовому порядку виконавець має право додатково до суми заборгованості та пені за п. 6.3 у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахувати штраф у розмірі 10% від суми заборгованості, яка існувала у замовника перед виконавцем на дату подання позовної заяви до суду.

З огляду на встановлені судом обставини прострочення відповідача, позовні вимоги щодо стягнення штрафу є правомірними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню відповідно до розрахунку позивача, що перевірений судом та є арифметично вірним.

Судом встановлено, позивач не звертався до відповідача з вимогами про сплату боргу, а зобов`язальні правовідносини сторін не передбачали досудового врегулювання спірних питань та претензійного врегулювання.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задовольняються повністю, а судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2821,50 грн покладаються на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Інших судових витрат, крім судового збору, для їх покладення на відповідача, позивач не заявив.

Надмірно сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 1493,50 грн може бути повернута з Державного бюджету України у разі надходження від Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" належним чином оформленого клопотання з цього процесуального питання в порядку ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 73-80, 129, 166, 178, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велесгард 2015" про стягнення 188100,00 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велесгард 2015" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" 171000 (сто сімдесят одну тисячу ) грн заборгованості, 17100 (сімнадцять тисяч сто) грн штрафу та 2821 (дві тисячі вісімсот двадцять одну) грн 50 коп. судового збору.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю УБМ-Груп" (04209, м. Київ, вул. Лебединська, 2-А, ідентифікаційний код 33907319).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Велесгард 2015" (07300, Київська обл., Вишгородський район, м. Вишгород, просп. Шевченка, 2-Д, прим. 402, ідентифікаційний код 39714040).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Київської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Третьякова