РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.01.2020Справа № 910/14419/19

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"

про стягнення 54 568,02 грн

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Губенко І.В., за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про стягнення 54 568,02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 призначено здійснювати розгляд справи №910/14419/19 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що виплативши відповідно до умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №06-TR/AM-4949521 від 22.07.2018 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди страхувальнику - власнику пошкодженого автомобіля ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , страхове відшкодування, він згідно ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув право зворотної вимоги щодо стягнення виплаченого страхового відшкодування до відповідача у справі, як особи, відповідальної за завдану шкоду, оскільки останнім застрахована цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Subary», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній зазначив, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, відтак пред`явлення позивачем вимоги до відповідача про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним. Відповідач зазначає, що сплата вартості ремонту транспортного засобу здійснена на користь ФОП Мусійко О.О., який не є платником ПДВ, а відтак у вартість ремонту не може бути включений ПДВ.

Позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача 45 041,00 грн - суму матеріального збитку, розрахованого з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, 41,26 грн - інфляційне збільшення, 8 697,23 грн - пеню, 788,53 грн - 3 % річних, яка прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 14.01.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06-TR/AM-4949521 від 22.07.2018, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

31.08.2018 у м.Дніпрі на перехресті доріг по вул.Виборзька та вул.Нестерова трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Subary», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10.10.2018 року у справі №201/10169/18, якою ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративного правопорушення.

Відповідно до рахунку-фактури №000322 від 12.09.2018 та Акту виконаних робіт №000322, складених СТО ФОП Мусіяко О.О., вартість ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 склала 55 170,00 грн.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З),

де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

Якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 12.03.2018 у справі №910/5001/17.

Відповідно до Звіту №13118 від 14.09.2018 року, складеного ФОП Рубель П.А., розмір фізичного зносу пошкодженого автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_3 складає 70%.

Таким чином, зважаючи на те, що ремонт пошкодженого автомобіля згідно рахунку та акту виконаних робіт складає 55 170,00 вирахування вартості матеріального збитку здійснюється наступним чином: вартість деталей що підтягають заміні (згідно рахунку СТО) складає 14470,00 грн., вартість деталей за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 4 341,00 грн. Тобто, 45 041,00 грн. є сумою матеріального збитку з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки, зокрема, є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Матеріалами справи підтверджується, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Subary», д.н.з. НОМЕР_2 застрахована відповідачем згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АK/8762581, франшиза - 2 000,00 грн, ліміт відповідальності становить 100 000,00 грн.

У зв`язку з тим, що цивільно-правову відповідальність осіб, які на законній підставі користуються автомобілем марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 застраховано відповідачем, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, то саме відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу в межах ліміту відповідальності.

Підпунктом 12.1 ст.12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з витягу з бази даних МТСБУ, наданому позивачем, розмір франшизи згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АK/8762581 складає 2 000,00 грн., в зв`язку з чим сума страхового відшкодування зменшується на суму франшизи.

Доказів сплати відповідачем на користь позивача страхового відшкодування з урахуванням витрат на транспортування транспортного засобу з місця ДТП, які підлягають відшкодуванню згідно ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", матеріали справи не містять, в зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню в розмірі 43 041,00 грн (за вирахуванням франшизи 2 000 грн).

Посилання відповідача на те що сума страхового відшкодування мала б бути зменшена на суму ПДВ суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до рахунку-фактури №000322 від 12.09.2018 та Акту виконаних робіт №000322, складених СТО ФОП Мусіяко О.О., вартість ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 склала 55 170,00 грн. без ПДВ.

Посилання відповідача на те, що сума страхового відшкодування має визначатися, виходячи із суми, визначеної у Звіті №13118 від 14.09.2018 року суд вважає необґрунтованим, оскільки Законами України «Про страхування» та «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов`язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15.04.15 року у справі №3-50гс15.

У зв`язку з несплатою відповідачем страхового відшкодування, позивачем нараховано відповідачу 788,53 грн - 3 % річних за період з 22.05.2019 року по 20.12.2019 року, інфляційні втрати в розмірі 41,26 грн за період з 22.05.2019 року по 20.12.2019 року та пеню в розмірі 8 697,23 грн за період з 22.05.2019 року по 20.12.2019 року.

У ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Статтею 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Отже, оскільки зобов`язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, відповідачем одержано від позивача заяву на виплату страхового відшкодування 21.02.2019.

В ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.36.2.Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі невизнання майнових вимог заявника - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З огляду на те, що заяву про виплату страхового відшкодування відповідачем було отримано 21.02.2019, суд враховуючи 90 денний строк, приходить до висновку, що сплатити страхове відшкодування відповідач повинен був не пізніше 22.05.2019, а відтак прострочення має місце з 23.05.19.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних за період з 23.05.19р. по 20.12.2019р. з суми боргу в розмірі 43 041,00 грн, в зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних частково в розмірі 749,97 грн.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат за період з 23.05.19р. по 20.12.2019р. з суми боргу в розмірі 43 041,00 грн, в зв`язку з тим, що у цей період мала місце дефляція, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.36.5. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З огляду на те, що в даному випадку має місце заміна кредитора у зобов`язанні, та до позивача переходять права страхувальника, який мав би право звернутися до відповідача щодо виплати страхового відшкодування, в тому числі й заявляти вимогу про стягнення пені в разі допущення прострочення сплати страхового відшкодування, суд приходить до висновку, що позивач має право заявляти вимоги про стягнення з відповідача пені.

Судом перевірено розрахунок пені за період з 22.05.2019 року по 20.12.2019 року з суми боргу 43 041,00 грн, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення пені частково в розмірі 8 269,77 грн.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 4 000 грн витрат на послуги адвоката.

Згідно з ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат професійна правнича допомога адвоката включає в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Отже, відшкодуванню підлягає вартість сплачених послуг адвоката, понесених позивачем в зв`язку з необхідністю розгляду конкретної справи в суді.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивач надав до матеріалів справи копію витягу з Договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019р. та Завдання-доручення №7 до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019р, укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Грідін і Партнери».

Згідно Завдання-доручення №7 до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019р передбачено надання позивачу правової допомоги у страховій справі СТ/18/0215 (страхувальник ОСОБА_1 , Договір добровільного страхування наземного транспорту №06-TR/AM-4949521 від 22.07.2018), сума гонорару визначена в розмірі 4 000,00 грн.

Також, позивачем долучено Детальний розрахунок та опис робіт, виконаних за Договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019р.

На підтвердження оплати витрат на послуги адвоката позивачем долучено копію платіжного доручення №8479 від 20.06.2019 на суму 35 000,00 грн, згідно якого позивачем в повному обсязі оплачені визначені в Завданні-дорученні №7 до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019р послуги, в тому числі щодо надання правової допомоги у страховій справі СТ/18/0215 (страхувальник ОСОБА_1 , Договір добровільного страхування наземного транспорту №06-TR/AM-4949521 від 22.07.2018).

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява, відповідь на відзив складені та підписані адвокатом Грідін В.В., отже, суд приходить до висновку, що адвокатом були надані адвокатські послуги, пов`язані з розглядом даної справи в суді.

Враховуючи вищенаведене, співрозмірність винагороди за адвокатські послуги обсягам наданих послуг, складність справи, ціну позову, доведеність факту надання відповідних послуг позивачу, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення витрат на послуги адвоката в розмірі 4000 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (03150, м.Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ) 45 041 (сорок п`ять тисяч сорок одну) грн. 00 коп - суму страхового відшкодування, 8 697 (вісім тисяч шістсот дев`яносто сім) грн. 23 коп - пені, 788 (сімсот вісімдесят вісім) грн. 53 коп - 3 % річних, 1919 (тисячу дев`ятсот дев`ятнадцять) грн. 55 коп. - витрати по сплаті судового збору та 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп - витрати на послуги адвоката.

3. В задоволенні іншої частини - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Шкурдова

Дата складення тексту рішення: 21.01.20