РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

16.01.2020Справа № 910/14603/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Військсервіс-Волонтер до Міністерства оборони України про стягнення 1 551 773,40 грн.,

за участі представників:

позивача: Зініної Н.М.;

відповідача: Момотюк А.І.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю Військсервіс-Волонтер (далі Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що на виконання умов договору про закупівлю послуги з організації харчування № 286/2/18/172, укладеного 29 грудня 2018 року між ним та Міністерством оборони України (далі Міністерство), позивач у період з 21 вересня 2019 року по 10 жовтня 2019 року надав відповідачу послуги з організації харчування на загальну суму 1 551 773,40 грн. Оскільки відповідач оплату за надані послуги не здійснив, позивач, посилаючись на статті 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 692 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 173, 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), просив суд стягнути з Міністерства вищевказану суму боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 жовтня 2019 року позовну заяву Товариства було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14603/19, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 14 листопада 2019 року.

13 листопада 2019 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Міністерства на позовну заяву, в якому останнє заперечило проти задоволення вимог Товариства з огляду на ненадання позивачем доказів отримання відповідачем документів, які є підставою для проведення між сторонами розрахунків за надані послуги з організації харчування.

У судовому засіданні 14 листопада 2019 року судом без виходу до нарадчої кімнати було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 12 грудня 2019 року.

21 листопада 2019 року через загальний відділ канцелярії суду надійшла відповідь позивача від 18 листопада 2019 року № 18.11-10 на відзив, в якій останній навів аргументи на спростування викладених відповідачем у відзиві обставин.

У судовому засіданні 12 грудня 2019 року судом без виходу до нарадчої кімнати було постановлено протокольну ухвалу про продовження підготовчого засідання на 30 днів.

Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року підготовче провадження у справі № 910/14603/19 було закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 16 січня 2020 року.

У судовому засіданні 16 січня 2020 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у цьому судовому засіданні проти задоволення вимог Товариства заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2018 року між Міністерством та Товариством був укладений договір про закупівлю послуги з організації харчування (55320000-9) (послуги з харчування (годування), забезпечення продуктами харчування особового складу (штатних тварин) військових частин (установ) Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах у зонах відповідальності оперативних командувань за місцем постійної дислокації) № 286/2/18/172, за умовами якого останнє взяло на себе обов`язок надати відповідачу послуги з організації харчування, зазначені у специфікаціях до цього договору, а замовник, у свою чергу, прийняти й оплатити вказані послуги у строки та за цінами відповідно до положень вказаного правочину.

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

За умовами пункту 2.4 вказаного договору ціна, кількість та строки надання послуг зазначаються у специфікації даної угоди.

Згідно з пунктом 3.5 вказаної угоди приймання послуг за якістю та обсягом здійснюють представники замовника відповідно до вимог чинного законодавства в присутності представника виконавця. Якість та обсяг наданих послуг щодо забезпечення харчуванням оформлюється актом приймання наданих послуг з харчування, який складається представником виконавця та представником замовника щоденно у трьох примірниках.

Загальна вартість цього договору з ПДВ становить 352 566 107,10 грн. (пункт 4.1 договору).

Відповідно до пункту 5.1 даної угоди розрахунки за цим договором проводяться шляхом оплати фактично наданих виконавцем та прийнятих представником замовника послуг за умови надходження коштів з Державного бюджету України, передбачених на зазначені цілі, протягом 20 банківських днів з дня надходження до замовника наступних документів: рахунків-фактур, зведеного акту приймання наданих послуг із харчування та/або акту приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами, підтвердження відповідно до наказу Міністерства від 31 грудня 2016 року № 757.

Обсяги послуг щодо забезпечення харчуванням визначає представник замовника шляхом подачі виконавцю заявки на приготування їжі на необхідну кількість осіб за кожною нормою харчування (годування) у розрізі асортименту харчових продуктів на підставі розкладок продуктів, додаткових норм і додаткових продуктів щодоби до 18:00 дня, що передує дню отримання послуг у двох примірниках (пункт 6.4.1 договору).

Пунктом 6.4.2 даної угоди передбачено, що обсяги послуг щодо забезпечення харчовими продуктами визначає представник замовника шляхом подачі виконавцю щодекадно шостого, шістнадцятого та двадцять шостого числа кожного місяця до дванадцятої години заявки на харчові продукти у розрізі асортименту харчових продуктів за кожною нормою харчування (годування).

Згідно з пунктом 6.4.4 договору заявка на приготування їжі підписується представниками сторін, заявка на харчові продукти підписується представником замовника та завіряється гербовою печаткою військової частини.

Відповідно до пункту 11.1 вказаної угоди остання набуває чинності з дати її підписання і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Після закінчення терміну дії договору звіряння взаєморозрахунків здійснюється на підставі підписаних обома сторонами актів звіряння.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи копій звітів-заявок уповноважених представників відповідача, відповідних повідомлень-підтверджень отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, закуплених Міністерством в централізованому порядку, рахунків-фактур від 10 жовтня 2019 року № 6817, від 10 жовтня 2019 року № 6818, від 10 жовтня 2019 року № 6819, від 11 жовтня 2019 року № 6826, від 11 жовтня 2019 року № 6827, від 11 жовтня 2019 року № 6828, а також актів приймання наданих послуг та зведених актів приймання наданих послуг з харчування, позивач у період з 21 вересня 2019 року по 10 жовтня 2019 року на виконання умов вищенаведеного правочину надав відповідачу послуги на загальну суму 1 551 773,40 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за вказаним договором також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення виконавцем умов даної угоди.

Проте всупереч положенням вищенаведеного договору Міністерство взятий на себе обов`язок по оплаті вартості наданих йому послуг не виконало, заборгувавши таким чином Товариству 1 551 773,40 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами частини 2 цієї статті визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Водночас викладені у відзиві на позовну заяву твердження відповідача про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв`язку з ненаданням позивачем доказів отримання Міністерством документів, які є підставою для проведення між сторонами розрахунків за надані послуги з організації харчування, не беруться судом до уваги з огляду на наявність у матеріалах справи відповідних реєстрів документів на оплату послуг з організації харчування від 10 жовтня 2019 року та від 11 жовтня 2019 року з відміткою уповноваженої особи Міністерства про їх отримання.

Інші обставини, на які посилалося Міністерство в обґрунтування своїх заперечень проти вимог Товариства, також не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Відтак, з огляду на вищенаведені законодавчі приписи відповідачем не було у встановленому законом порядку доведено належними, достатніми і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень проти вимог позивача.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за договором про закупівлю послуги з організації харчування від 29 грудня 2018 року № 286/2/18/172, яка складає 1 551 773,40 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Міністерство на момент прийняття рішення не надало документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний номер 00034022) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Військсервіс-Волонтер (04116, місто Київ, вулиця Маршала Рибалка, будинок 10/8; ідентифікаційний номер 40887542) 1 551 773 (один мільйон п`ятсот п`ятдесят одну тисячу сімсот сімдесят три) грн. 40 коп. заборгованості, а також 23 276 (двадцять три тисячі двісті сімдесят шість) грн. 60 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 22 січня 2020 року.

Суддя Є.В. Павленко