ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020 справа № 914/2011/19

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», м. Київ

до відповідача: Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Львівська міська рада, м. Львів

про стягнення 233 225,05 грн.

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Дубенюк Н.А.

Представники:

від позивача: Бондарук І.Ю.;

від відповідача: Василюк М.Р., ОСОБА_1, Костяка С.О.;

від третьої особи: Балюєв С.В.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення 233 225,05 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 31.10.2019. Участь сторін у підготовчому засіданні визнано обов`язковою.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.10.2019 підготовче засідання відкладено на 14.11.2019. Явку представників сторін у підготовче судове засідання визнано обов`язковою.

12.11.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№ 46767/19).

У підготовчому засіданні 14.11.2019, суд відклав підготовче засідання на 05.12.2019 (пункт 23 протоколу судового засідання від 14.11.2019) та ухвалою суду від 14.11.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

25.11.2019 позивачем подано відповідь на відзив (вх.№ 43160/19).

03.12.2019 відповідачем подано клопотаннявід 03.12.2019 вих. № 36-вих-5004, в якому просить залучити Львівську міську раду до участі у справі № 914/2011/19 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача та залучити Львівське міське комунальне підприємство «Шляхово-ремонтне підприємство Шевченківського району» до участі у справі № 914/2011/19 як співвідповідача.

Ухвалою суду від 05.12.2019 залучено до участі у справі № 914/2011/19 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Львівську міську раду.

Ухвалою суду від 05.12.2019 в задоволенні клопотання Шевченківської районноїадміністрації Львівської міської ради про залучення Львівського міського комунального підприємства «Шляхово-ремонтне підприємство Шевченківського району» до участі у справі № 914/2011/19 у якості співвідповідача відмовлено.

Рух справи відображено в ухвалах суду.

Позиція учасників справи

Аргументи позивача

Доводи позивача зазначені у позові та відповіді на відзив (вх. №49160/19 від 25.11.19р.).

05.04.2018р. між ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ТзОВ «Бізнес-Вектор ДК» було укладено Договір № 06/02-40К-0111814 добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) (далі - Договір страхування), за яким був застрахований автомобіль ВМW 740d реєстраційний номер НОМЕР_1 .

26.07.2018р.в м. Львів по вул. І.Миколайчука, поворот на а/д Львів - Брюховичі, в Шевченківському районі, сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля ВМW 740d д.н. НОМЕР_1 .

Згідно Рахунку СТО ПФ «Христина» № 504 від 08.08.18 р. вартість матеріального збитку, завданого автомобілю ВМW 740d реєстраційний номер НОМЕР_1 в цій ДТП, становила 311 225,05грн. У зв`язку з цим, згідно з умовами Договору страхування, зазначеними в п.п. 16,17.2, 23.7.1.1, 23.10.3, 23.25.2 Договору страхування, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виплатило страхове відшкодування в розмірі 233 225,05 грн. на ремонт даного автомобіля двома частинами згідно Заяви-погодження Страхувальника ТзОВ «Бізнес- Вектор ДК», що підтверджується платіжними дорученнями № ЗР 073605 від 12.10.18 р. та № ЗР 074222 від 16.10.18 р.

Даний розмір страхового відшкодування був визначений наступним чином: 311 225,05 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля згідно рахунку «СТО-Партнер» ПФ «Христина») - 78000 грн. (згідно п.23.25.2 Договору - додаткова безумовна франшиза у розмірі загального страхового платежу, зазначеного у п.11, у зв`язку з вибором умови виплати страхового відшкодування «Перший ризик 50%», про що зазначено у п.16 Договору) = 233 225,05 грн.

Відповідно до п. 1.4. Положення про Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому від 01.11.2016 р. № 977, - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради є юридичною особою, має право набувати майнових і немайнових прав та обов 'язків, право виступати позивачем і відповідачем, третьою особою у судах від свого імені.

Крім того, згідно Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 26.07.18 р. встановлено, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Просять cтягнути з Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради () на користь ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» () суму коштів в розмірі 233 225.05 грн. (двісті тридцять три тисячі двісті двадцять п`ять грн. 05 коп.).

Позиція відповідача

Аргументи відповідача відображенні у відзиві на позовну заяву (вх. №46767/19 від 12.11.19р.). Зокрема:

- належними доказами факт ДТП по вул. Миколайчука у м. Львові не підтверджено;

- довідка про дорожньо-транспортну пригоду №87137, видана Управлінням патрульної поліції у Львівській області є неналежним, недостовірним та недостатнім доказом;

- постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2018 року у справі №466/7800/18 закрито провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення передбачені ч.4 ст. 140 КУпАП закрито і не встановлено винних дій посадової особи Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради;

- винна Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради не доведена.

У задоволенні позову просить відмовити.

Позиція третьої особи

У поясненнях (вх. №54250/19 від 23.12.19р.) третя особа проти позову заперечила, просить відмовити в його задоволенні. На думку третьої особи, позивачем не надано доказів того, що ДТП сталася з вини органу місцевого самоврядування, внаслідок незадовільного стану дорожнього покриття. Наголошує, що відсутній причинно-зв`язковий елемент щодо настання обставини, дій та вини.

Обставини, встановлені судом.

05.04.2018 року між ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ТзОВ «Бізнес-Вектор» ДК» було укладено договір №06/02-40К-0111814 добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), за яким застрахований автомобіль BMW 740D XDRIVE реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до Довідки № 887137 про дорожньо-транспортну пригоду від 26.09.18р., складену управлінням патрульної поліції у Львівській області 26.07.2018 року 10-30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля BMW 740D XDRIVE реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТзОВ «Бізнес-Вектор» ДК». Місце скоєння ДТП - Львівська обл.., м. Львів, шевченківський район , вул. Миколайчука І., поворот до автодороги Львів - Брюховичі. За зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль отримав такі механічні ушкодження: передня права частина, задня права частина. У Розділі ІІІ цієї довідки «Наявні недоліки утримання вулично-дорожньої мережі на місці ДТП» зазначено - наявність на покритті ямок та руйнувань. ДТП сталася внаслідок порушення особою ОСОБА_1 ст.12 Закону України «Про дорожній рух», п.1.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

За фактом порушення складено, які призвели до скоєння ДТП складено адміністративний протокол серія БР №079470 від 21.09.2018 року про притягнення ОСОБА_1 , начальника ВКГ Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , 26.07.2018 року о 10-30 год. від повороту з автодороги Львів-Брюховичі до голосіївського (прим. - голосківського) цвинтару +950м., будучи посадово відповідальною особою порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, при утриманні вулично - шляхової мережі, а саме не вжив заходів своєчасного виявлення, огородження та усунення недоліку у вигляді вибоїни розміром 1,0 м. * 1,0 м. та глибиною 15 см. та розміром 1,1 м. * 0,9 м. та глибиною 15 см., що спричинило пошкодження транспортного засобу марки «BMW 740» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , порушивши вимоги пункту 1.5 ПДР, 3.1 ДСТУ 3587-97, та ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 140 КУпАП.

В результаті ДТП транспортний засіб отримав технічні пошкодження, а саме: BMW 740» державний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодження заднього та переднього правих коліс, а саме пошкодження дисків та шин.

Як зазначено в постанові серії БР № 079470 від 21.09.2018 року у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено - винним себе не вважаю про розгляд справи, прошу повідомити мене за телефоном НОМЕР_2.

В Акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 26 липня 2018 року встановлено, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на Шевченківську району адміністрацію Львівської міської ради та підтверджено наявність вибоїни розміром 1,0 м. * 1,0 м. та глибиною 15 см. та розміром 1,1 м. * 0,9 м. та глибиною 15 см

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2018 року у справі №466/7800/18 провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення передбачені ч.4 ст. 140 КУпАП закрито в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП.

05.04.2018р. між ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ТзОВ «Бізнес-Вектор ДК» було укладено Договір № 06/02-40К-0111814 добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) (далі - Договір страхування), за яким був застрахований автомобіль ВМW 740d р/н НОМЕР_1 .

Згідно Рахунку СТО ПФ «Христина» № 504 від 08.08.18 р. вартість матеріального збитку, завданого автомобілю ВМW 740d р/н НОМЕР_1 в цій ДТП, становила 311 225,05. У зв`язку з цим, згідно з умовами Договору страхування, зазначеними в п.п. 16, 17.2, 23.7.1.1, 23.10.3, 23.25.2 Договору страхування, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виплатило страхове відшкодування в розмірі 233 225,05 грн. на ремонт даного автомобіля двома частинами згідно Заяви-погодження Страхувальника ТзОВ «Бізнес- Вектор ДК», що підтверджується платіжними дорученнями № ЗР 073605 від 12.10.18 р. та № ЗР 074222 від 16.10.18 р.

Даний розмір страхового відшкодування був визначений наступним чином: 311 225,05 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля згідно рахунку «СТО-Партнер» ПФ «Христина») - 78000 грн. (згідно п.23.25.2 Договору - додаткова безумовна франшиза у розмірі загального страхового платежу, зазначеного у п.11, у зв`язку з вибором умови виплати страхового відшкодування «Перший ризик 50%», про що зазначено у п.16 Договору) = 233 225,05 грн.

Згідно звіту №1617/18 про оцінку автомобіля ВМW 740d XDRIVE д.н. НОМЕР_1 , виконану ТОВ АК «ЕКСПЕРТ-СЕРВІС», який є суб`єктом оціночної діяльності Сертифікат №3100/17, виданий Фондом державного майна України 05 травня 2018 року, складає, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, завданого власнику автомобіля з врахуванням ВМW 740d XDRIVE, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ПДВ складає 329 870,94 грн.

Як убачається із матеріалів справи, предметом позову є вимога позивача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у сумі 233 225,05 грн. вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Норми права та мотиви суду.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про страхування", Закону України "Про автомобільні дороги", Закону України "Про дорожній рух" та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статті 979 ЦК України та 16 Закону України "Про страхування" визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавана шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 04.07.2018 р. справі № 755/18006/15-ц).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільні дороги" визначено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного та зручного руху транспортних засобів. Вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів.

Відповідно до ст.16 цього ж Закону вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться (ст.17 закону).

Відповідно до положень статті 19 Закону України "Про автомобільні дороги" основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: 1) забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; 2) організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами; 3) видача дозволів на прокладання нових та ремонт існуючих мереж у межах "червоних ліній" вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 4) завчасне оповіщення учасників руху і мешканців міст та інших населених пунктів про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів; 5) здійснення статистичного обліку та паспортизації вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 6) забезпечення дотримання норм природоохоронного законодавства у процесі будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про автомобільні дороги" органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Згідно зі статтею 24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, що знаходяться у їх віданні. Власники доріг, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з їх вини.

За змістом пункту 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994р. №198 (із змінами та доповненнями), власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно вииконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніхоб`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; аналізувати стан аварійності на дорожніх об`єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння; забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час иконання дорожньо-експлуатаційних робіт; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження, зокрема організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах).

Відповідно до ст.54 цього ж закону сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради. Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.

Положенням про Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженим рішенням виконкому Львівської міської ради від 28.11.2016 року №977, у п. 4.48 передбачено організацію за рахунок бюджетних коштів на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення. Для реалізації завдань та виконання повноважень, передбачених цим положенням, іншими нормативними актами, районна адміністрація має право здійснювати контроль, проводити перевірки,інспекції та аналітичну роботу з питань, які належать до її компетенції (п.5).

Аналогічне положення п.4.48 положення передбачено у п.4.3.1. Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №777 від 14.07.2016 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради». У вступі у цьому положенні вказано, що воно є нормативним актом, що визначає та розмежовує повноваження між виконавчим комітетом, департаментами, управліннями, відділами, іншими виконавчими органами ради у межах повноважень, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", іншими нормативними актами, а також актами Львівської міської ради та її виконавчих органів. Це Положення є основою для підготовки та внесення змін до положень про виконавчі органи міської ради. Порядок прийняття рішень, підготовка яких потребує погодження декількома виконавчими органами, визначає виконавчий комітет окремо. У межах повноважень, визначених цим Положенням, виконавчі органи ради та їх керівники наділені правом виступати (діяти) від імені міської ради та її виконавчого комітету без окремого доручення.

Отже, у розумінні наведених положень у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами, у цьому випадку в особі Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Цю обставину у судовому засіданні 21.01.2020р. також підтвердив представник третьої особи - Львівської міської ради. Відтак доводи відповідача у цій частині судом відхиляються як необгрунтовані та не підтверджені.

Необгруновані також доводи відповідача про те, що відповідальність повинна бути покладена на Львівське комунальне підприємство «Шляхово-ремонтне підприємство Шевченківського району». Зокрема, як доках ним подано договір №81/Т/18 від 14.03.2-18 року, укладеного між Шевченківської районної адміністрацією Львівської міської ради (замовник) та Шляхово-ремонтним підприємством Шевченківського району (виконавець), предметом якого є надання послуг ДК 021:2015 (CPV) 452230000-8, а саме поточний ремонт вулично-дорожньої мережі Шевченківського району м. Львова, оскільки згідно з вимогами ч. 2 ст. 1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Відповідачем не спростовано належними та допустими доказами факт ДТП саме на ділянці дороги, яка зазначена у Довідці №887137 про дорожньо-транспортну пригоду від 26.09.18р., складену управлінням патрульної поліції у Львівській області 26.07.2018, протоколі про адміністративне правопорушення серії БР№079470, та відповідно, у постанові Шевченківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2018 року у справі №466/7800/18. При цьому обставина про те, що ДТП мала місце відповідачем та третьою особою не оспорюється, дій, які б свідчили про це суду не надано (скарг, пояснень, заперечень тощо).

Необгрунтовані доводи відповідача також в частині відсутності вини посадової особи Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в причетності до ДТП з посиланням на закриття провадження у адміністративній справі №446/7800/18 на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2018 року.

У мотивувальній частині постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2018 року у справі №466/7800/18 зазначено: «Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП України. З урахуванням узагальненого науково-консультативного висновку НКР Вищого адміністративного суду України, де зазначено, що пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення».

У постанові від 07.02.2018 року у справі №910/18319/16 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладено правову позицію, згідно якої «з правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування (прим. п.7 ч.1 ст.247 КпАП України) можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП».

Разом з тим, наявність цієї постанови не спростовує вини відповідача, як елементу цивільно-правової відповідальності, оскільки в ній жодним чином не встановлено факту належного дорожнього покриття на відрізку, де трапилося ДТП та факту відсутності вибоїн на ньому. Враховуючи зазначене, вина відповідача як елемент цивільно-правової відповідальності доводиться матеріалами справи, та положеннями, наведеними вище

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

На підставі наявних матеріалів справи судом встановлено, що внаслідок неналежного експлуатаційного утримання відповідачем відрізку дороги де відбулось ДТП, було пошкоджено застрахований позивачем автомобіль. За наслідками ДТП, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого у ДТП автомобіля.

Згідно положень ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Протиправною поведінкою відповідача у даному випадку є неналежне експлуатаційне утримання ним відрізку дороги, на якій трапилася ДТП, збитками є витрати позивача, які він поніс у зв`язку з виплатою страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 233 225,05 грн., вина полягає в недотриманні відповідачем законодавчих вимог, які стосуються належного експлуатаційного утримання дороги.

Згідно звіту №1617/18 про оцінку автомобіля ВМW 740d XDRIVEр/н НОМЕР_1 , виконану ТОВ АК «ЕКСПЕРТ-СЕРВІС», який є суб`єктом оціночної діяльності Сертифікат №3100/17, виданий Фондом державного майна України 05 травня 2018 року, складає, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, завданого власнику автомобіля з врахуванням ВМW 740d XDRIVE, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ПДВскладає 329 870,94 грн.

Розмір страхового відшкодування був визначений наступним чином: 311 225,05 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля згідно рахунку «СТО-Партнер» ПФ «Христина») - 78000 грн. (згідно п.23.25.2 Договору - додаткова безумовна франшиза у розмірі загального страхового платежу, зазначеного у п.11, у зв`язку з вибором умови виплати страхового відшкодування «Перший ризик 50%», про що зазначено у п.16 Договору) = 233 225,05 грн.

Зважаючи на те, що заподіяння шкоди застрахованому автомобілю та відповідно виплата позивачем страхового відшкодування лежить у прямому причинно-наслідковому зв`язку із неналежним утриманням відповідачем ділянки дороги на якій трапилася ДТП, беручи до уваги наявність всіх складових цивільного правопорушення, суд прийшов до висновку, що 233 225,05грн. підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача коштів у сумі 233 225, 05грн.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 3 498,38 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 3 498,38грн.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради (79058, м.Львів, вул. Липинського, 11, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44, ) кошти в розмірі 233 225,05 грн. та 3 498,38 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленомурозділом IV ГПК України.

Інформацію у справі, яка розглядаєтьсяможнаотримати за такою веб-адресою - http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судовихрішень за веб-адресоюhttp://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 31.01.2020р.

Суддя Коссак С.М.