ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.01.2020 р. Справа № 914/134/20

Суддя Господарського суду Львівської області Долінська О.З., розглянувши матеріали справи за заявою: Національного банку України, м. Київ

до: Приватного підприємства «Компанія «Астра», м. Львів

про: видачу судового наказу про стягнення заборгованості за договором № 100523 від 24 вересня 2018 року у розмірі 425,10 грн та судового збору у розмірі 202,70 грн

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України звернувся до Господарського суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника, Приватного підприємства «Компанія «Астра» заборгованості за договором № 100523 від 24 вересня 2018 року у розмірі 425,10 грн та судового збору у розмірі 202,70 грн.

Розглянувши заяву Національного банку України про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в його видачі, з огляду на наступне.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно із ч.1 ст. 151 ГПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує сплату судового збору.

Пунктом 1 ч.1 ст.152 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Правові засади справляння, розмір ставок судового збору та порядок його сплати регулюється Законом України «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями).

Згідно із ст.1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно зі ст. 4 Закону «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України», затверджено, що з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить - 2102 грн.

Частина 2 ст.4 Закону України Про судовий збір встановлює, що за подання заяви про видачу судового наказу до господарського суду ставка судового збору становить 0,1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 210,20 грн.

Як встановлено судом, в якості доказу сплати судового збору заявником додано меморіальний ордер № від 11.01.2020 року на суму 202,70 грн. Проте, згідно Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення з відповідною заявою до суду), заявник повинен був сплатити 210,20 грн., тобто стягувачем сплачено судовий збір в меншому розмірі, ніж необхідно. Інших доказів в підтвердження сплати судового збору заявником не надано, а відтак ним не представлено доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відмови у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу..

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу, суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

При цьому, відповідно до положення ч.2 ст.151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

За таких обставин, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог, передбачених ст.150 ГПК України, суд прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Національного банку України до боржника - Приватного підприємства «Компанія «Астра» згідно заяви про видачу судового наказу про стягнення з заборгованості за договором № 100523 від 24 вересня 2018 року у розмірі 425,10 грн та судового збору у розмірі 202,70 грн., на підставі п.1 ч.1 ст.152 ГПК України.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 147-154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Національному банку України у видачі судового наказу про стягнення з боржника - Приватного підприємства «Компанія «Астра» заборгованості за договором № 100523 від 24 вересня 2018 року у розмірі 425,10 грн та судового збору у розмірі 202,70 грн.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015

Суддя Долінська О.З.