ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" січня 2020 р. Cправа № 902/1024/19

Суддя Господарського суду Вінницької області Колбасов Ф.Ф., при секретарі судового засідання Вознюк К.В., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури (вул. Шевченка, 1, м. Чернігів, 14000) в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Перемоги, 14, м. Київ, 01135)

до: Фізичної особи - підприємця Бобошка Миколи Пилиповича (АДРЕСА_1 )

про стягнення 10673,71 грн., -

За участю представників:

прокурора: Міняйло І.М., службове посвідчення № 033869 від 15.06.2015 р.;

позивача: не з"явився;

відповідача: не з`явився.

ВС Т А Н О В И В:

02.12.2019 р. до Господарського суду Вінницької області надійшов позов Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи - підприємця Бобошка Миколи Пилиповича про стягнення 10673,71 грн. - плати за проїзд дорогами загального користування великоваговим транспортом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначив, що Чернігівською місцевою прокуратурою встановлено, що посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області 10.08.2018 р. на автодорозі М - 01 (Київ - Чернігів - Н.Яриловичі) - 124 км. здійснено габаритно - ваговий контроль автомобіля (тягач) марки DAF модель FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом Kogel, модель SN 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 . За результатами проведеного габаритно - вагового контролю 10.08.2018 р. складено акт № 0020853 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, яким зафіксоване порушення вимог ст.48 ЗУ "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг із перевезення вантажу із перевищенням осьових навантажень. При цьому перевезення здійснювалося без оформлення дозволу, що дає право на рух автомобільними дорогами України та без документів про внесення плати за проїзд великоваговим (великогабаратним) транспортом. Вказане стало підставою для нарахування відповідачу плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 339,6 євро, що еквівалентно 10673,71 грн.

Однак, як вказує прокурор, відповідачем вказаної суми плати за проїзд в добровільному порядку не сплачено та позивачем не вжито заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до Державного бюджету України.

З огляду на вказане, прокурор звернувся в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті з позовом до відповідача про стягнення зазначеної суми плати за проїзд в судовому порядку.

Ухвалою суду від 03.12.2019 р. відкрито провадження у справі № 902/1024/19 та призначено справу до розгляду по суті на 19.12.2019 р. Також даною ухвалою вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 19.12.2019 р. відкладено розгляд справи до 23.01.2020 р.

23.01.2020 р. від представника Державної служби України з безпеки на транспорті надійшло до суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів та про розгляд даної справи без його участі, у зв"язку із розглядом іншої справи.

На визначену судом дату - 23.01.2020 р. в судове засідання з"явився прокурор.

В судове засідання 23.01.2020 р. представники позивача та відповідача не з`явилися, хоча про дату час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, ухвалою суду, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією. Вказане підтверджується поштовими повідомленнями вх. № 3 від 02.01.2020 р. та вх. № 52 від 03.01.2020 р.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів для повідомлення сторін про дату, час та місце судового слухання, але останні не скористалися своїм правом на участь своїх представників у судовому засіданні.

Положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене, суд приходить висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання представника позивача про розгляд даної справи без його участі підлягає задоволенню.

Прокурор в судовому засіданні висловив свою думку про те, що судом досліджено всі докази по справі, а також підтримав позовні вимоги та просив суд їх задоволити.

Відповідач відзиву на позову заяву суду не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення прокурора, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Управлінням Укртрансбезпеки у Чернігівській області у період з 06.08.2018 р. - 12.08.2018 р. посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області 10.08.2018 р. на автодорозі М - 01 (Київ - Чернігів - Н.Яриловичі) - 124 км. здійснено габаритно - ваговий контроль автомобіля (тягач) марки DAF модель FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом Kogel, модель SN 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується направленням на перевірку № 018644 від 06.08.2018 р. (а.с. 40).

Як вбачається з матеріалів справи, зважування транспортного засобу відповідача проводилося автоматичним приладом для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWIA. Вказаний автоматичний прилад для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWIA відповідає вимогам Технічого регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки та сертифікату перевірки типу серії СТ № 000438 від 27.11.2017 р. На доказ вказаного до справи надано сертифікат перевірки типу серії СТ № 000438 від 27.11.2017 р., сертифікат відповідності, виданий органом з оцінки відповідності продукції ДП "Харківстандартметрологія", додаток до сертифікату відповідності, декларацію про відповідність № 6 від 20.12.2017 р.

Згідно декларації про відповідність № 6 від 20.12.2017 р. ДП "Харківстандартметрологія" провело перевірку на відповідність приладів автоматичних для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWIA вимогам Технічого регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки та сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0115-17 згідно модуля "В".

За результатами проведеного габаритно - вагового контролю 10.08.2018 р. складено акт № 0020853 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, яким зафіксоване порушення вимог ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг із перевезення вантажу з перевищенням осьових навантажень. При цьому перевезення здійснювалося без оформлення дозволу, що дає право на рух автомобільними дорогами України. Вказане стало підставою для нарахування відповідачу плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 339,6 євро, що еквівалентно 10673,71 грн.

Під час проведення документального габаритно - вагового контролю встановлено факт перевезення автомобілем (тягач) марки DAF модель FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом Kogel, модель SN 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вантажу із перевищенням осьових навантажень та без дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Так, по результатам проведення габаритно - вагового контролю автомобіля було встановлено, що фактична повна маса транспортного засобу становить 41, 700 т. при допустимій - 40 т.; нормативно допустиме осьове навантаження становить: 11; 11; 7,33; 7,33; 7,33, а фактичне: 7,00; 10,55; 8, 15; 8, 15; 7, 85 т., на що видано чек від 10.08.2018 р. (а.с. 29).

За даним фактом складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10.08.2018 р. № 0015364 (а.с.31), акт від 10.08.2018 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 30) та акт № 077087 від 10.08.2018 р. про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.28).

В акті (а.с. 30) та в довідці (а.с. 31) вказано, що осьові навантаження становлять: 7,1 т; 10,55 т; 8,15 т; 8,15 т; 7, 85 т при нормативно допустимому: 11т; 11т; 7,33 т; 7,33 т; 7,33 т.

Відповідно до товарно - транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс) серії ЧНВ №140670 від 10.08.2018 р. транспортні послуги надавалися автомобільним перевізником ФОП Бобошко М.П., автомобілем (тягач) марки DAF модель FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом Kogel, модель SN 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій - ОСОБА_1 (а.с. 34).

Також прокурором в матеріали справи надано копію полісу № АК/7486388 від 19.10.2017 р., де страхувальником автомобіля (тягач) марки DAF модель FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 є Бобошко Микола Пилипович .

На підставі складених у ході здійснення габаритно - вагового контролю матеріалів, посадовими особами Укртрансбезпеки складено розрахунок № 0020853 від 10.08.2018 р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.08.2018 р. № 0020853 у розмірі 339,6 євро, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 10.08.2018 р. дорівнює 10673,71 грн. (а.с. 32).

У вказаному розрахунку зазначено наступні дані: платник: Бобошко М.П. , маршрут: смт. Семенівка (Чернігівська область) - м. Вінниця, відстань: 566 км, склад автопоїзду: 5.12; АВ 5952 СМ, АВ 1460 СМ; ПІБ водія: ОСОБА_1 ; область, в якій проводиться контроль: Чернігівська.

Відповідно до п.1 розрахунку № 0020853 від 10.08.2018 р. фактичні вагові та (або) габаритні параметри ТЗ: загальна маса - 41,7 т., параметри, на які нараховується плата за проїзд - 1,7 т., плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів - 0,1 євро/км, перевищення параметрів від нормативу склала 4, 25 %. Відповідно до підп. 2.3.4. п. 2 розрахунку № 0020853 від 10.08.2018 р. фактичні вагові та (або) габаритні параметри ТЗ: навантаження на осі: строєну (одиничні колеса) - 24,15 т., параметри, на які нараховується плата за проїзд - 2,15 т., плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів - 0,20 євро/км, перевищення параметрів від нормативу склала 9,77 %. Разом за 1 км проїзду - 0,3 євро/км.

Крім цього, у розрахунку попереджено, що перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки (постанова КМУ від 27.06.2007 р. №879 п.311).

У наданих до справи акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 10.08.2018 р. (а.с.30), довідці про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 10.08.2018 р. (а.с.31), розрахунку плати за проїзд (а.с.32) зазначено, що другий примірник зазначених документів отримав Лисак В.М.

17.01.2019 р. Управлінням Укртрансбезпеки у Чернігівській області на адресу Бобошко М.П. направлено лист № 48/41-19 від 15.01.2019 р. про необхідність сплатити грошові кошти в розмірі 339, 6 євро до 31.01.2019 р.

Державній службі України з безпеки на транспорті надіслано повідомлення про те, що Чернігівською місцевою прокуратурою підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до ФОП Бобошка М.П. про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 10673, 71 грн. та що копія позовної заяви та доданих документів буде направлена відповідно до вимог ГПК України.

Як вбачається із листа № 2495/41-18 від 12.11.2018 р. Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області звернулося до прокурора Чернігівської області із проханням про представництво інтересів держави в особі Укртрансбезпеки в суді з приводу стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування.

У листах № 54/41-19 від 21.01.2019 р., від 15.11.2019 р. (а.с. 24 - 25) Управління Укртрансбезпеки у Чернішгівській області повідомило Чернігівську місцеву прокуратуру про те, що в судовому порядку дії Державної служби України з безпеки на транспорті щодо складання актів, розрахунку плати за проїзд відповідачем не оскаржувалися; акт, довідка, розрахунок плати за проїзд не скасовувалися; документів, які б підтверджували факт оплати за проїзд та повідомлення про сплату за проїзд не надходило.

В листі від 26.03.2019 р. (а.с. 26) Державна служба України з безпеки на транспорті просить Чернігівську місцеву прокуратуру звернутись до суду для забезпечення захисту інтересів держави, з питання стягнення плати - за проїзд, автомобільними дорогами загального користування з автомобільного перевізника ФОП Бобошка М.П., оскільки Укртрансбезпека не наділена правом звернення до суду щодо стягнення грошових коштів за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів.

Державною службою України з безпеки на транспорті, за наявності підстав, не вжито заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до Державного бюджету України.

З урахуванням вищевикладеного, підставою для представництва Чернігівською місцевою прокуратурою інтересів держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті став факт несплати відповідачем до Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 339, 6 євро, що еквівалентно 10673,71 грн. та нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави з метою надходження коштів до бюджету.

При вирішенні спору по суті судом враховано наступне.

За змістом частини 3 статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 ГПК України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Так, відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Так, відповідно до ч.1, абз.1 ч.3 та абз.1 ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Так, в даній справі, прокурором обґрунтовуючи порушення інтересів держави, що зумовило звернення з даним позовом до суду зазначено, що несплата відповідачем коштів за проїзд автомобільним дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, призводить до ненадходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та відповідно, до зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, що суттєво порушує економічні інтереси держави, виникає необхідність захисту інтересів держави.

Аналіз положень частин 3-5 статті 53 ГПК України у взаємозв`язку зі змістом частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Так, в даній справі прокурор обґрунтовуючи підстави звернення за даним позовом до суду в інтересах позивача зазначає, що Державною службою України з безпеки на транспорті за наявності підстав, жодних заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до Державного бюджету України не вжито.

Судом встановлено, що до моменту звернення прокурора з даним позовом до Господарського суду Вінницької області, а також після подання прокурором позову, Державна служба України з безпеки на транспорті, не зверталася до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь держави плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні периметри, яких перевищують нормативні.

Таким чином, дії позивача свідчать саме про пасивність поведінки останнього, який, розуміючи порушення інтересів Держави та маючи відповідні повноваження для їх захисту, за відповідним захистом не звертався.

Додатково суд враховує, що в матеріалах справи містяться докази дотримання прокурором частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо попереднього повідомлення відповідного органу державної влади про звернення з даним позовом до суду. Зокрема, прокурор повідомив про це позивача листом (а. с. 51).

З огляду на все вищевказане, суд приходить до висновку, що прокурор довів належними та допустимими доказами неможливість реалізації захисту інтересів держави самим позивачем, яке зумовлене об`єктивною причиною, а саме не здійснення захисту інтересів держави уповноваженим органом.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Відповідно до п. 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 р. (далі - Порядок № 1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пп. 1 п. 4 Положення, основними завданнями Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (підпункти 15, 27 пункту 5 Положення).

З огляду на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) під час здійснення своїх повноважень є органом, наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Вказані вище норми Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті в частині надання позивачу прав на стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю свідчать про те, що на час звернення до суду прокурором вірно визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Судом встановлено, що позивач не вчиняв дій, спрямованих на стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу з напівпричепом, вагові параметри яких перевищували нормативні.

За таких обставин, суд визнає обґрунтованими доводи прокурора про наявність у нього підстав для звернення із позовом у справі до суду з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державної служби України з безпеки на транспорті.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Такий висновок щодо застосування норм права викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17, провадження № 11-49/апп 18.

Відповідно до частини 1 статті 224 Господарського кодексу України (далі ГК України), учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад правопорушення, елементами якого є шкода, вина та протиправна поведінка заподіювана шкоди, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" зазначено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Частинами 14 - 17 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" вказано, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Частини 1, 2 та 4 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачають, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно - транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

У статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" встановлює, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, з наступними змінами), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до абзацу 4 п. 1 Порядку № 1567 зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів (далі транспортний засіб), під час проведення рейдових перевірок здійснюється посадовою особою Укртрансбезпеки або її територіального органу (далі посадова особа) у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла).

Пунктами 3, 6 вказаного Порядку передбачено, що зупинення транспортного засобу здійснюється для проведення рейдової перевірки посадовою особою в будь-який час на маршруті руху, а у разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і 3 до цього Порядку.

Відповідачем порушено вимоги вказаних вище нормативних актів, що встановлено складеними управлінням Укртрансбезпеки актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.08.2018 р., актом від 10.08.2018 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідкою від 10.08.2018 р. про результати здійснення габаритно - вагового контролю, квитанцією про зважування від 10.08.2018 р.

Відповідач не подав суду доказів отримання у встановленому порядку дозволу на участь у дорожньому русі належного йому транспортного засобу, навантаження на осі якого перевищувало нормативні параметри.

За таких обставин, відповідачем вчинено правопорушення, яке має своїм наслідком спричинення державі збитків у вигляді некомпенсованого руйнування автомобільних доріг.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно - вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879.

Зазначений нормативно-правовий акт встановлює порядок обчислення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, яка за своїм правовим змістом є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Згідно з ч. 3 п. 2 Порядку № 879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно з п. 30 Порядку № 879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг)хВ, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31 Порядку № 879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно п. 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Аналіз наведених норм говорить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, (затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568), перевізником є фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Як було встановлено судом, перевезення вантажу здійснювалось автомобілем (тягач) марки DAF модель FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом Kogel, модель SN 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевізиком Бобошко М.П .

У матеріалах справи наявні усі передбачені Порядком № 879 документи, зокрема, довідка від 10.08.2019 р. про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт від 10.08.2018 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок від 10.08.2019 р. плати за проїзд, які були складені працівниками Укртрансбезпеки, у зв`язку з виявленням під час габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу відповідачем.

Розмір плати за проїзд визначено у відповідності до вимог зазначених вище норм Порядку № 879 та відповідно до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879).

Крім того п. 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Оскільки відповідачем не здійснено оплату нарахованої суми відшкодування (339, 6 євро), позивачем здійснено її розрахунок в гривнях, за офіційним курсом гривні до євро станом на момент вчинення правопорушення (станом на 10.08.2018 р.), що складає 10673,71 грн.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 ГПК України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 ГПК України.)

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі

Відповідач відзиву на позовну заяву, доказів в спростування викладених прокурором обставин суду не надав.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, суд дійшов висновку, що при проведенні габаритно - вагового контролю, складання відповідної довідки, акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, здійсненні розрахунку плати за проїзд, посадові особи управління Укртрансбезпеки діяли на підставі та у спосіб, встановлений чинним законодавством, а також з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги Чернігівської місцевої прокуратури про стягнення з відповідача 339,6 євро (еквівалент 10673,71 грн.) за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 73, 74, 76, 77 - 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Сягнути з Фізичної особи - підприємця Бобошка Миколи Пилиповича (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь держави (отримувач УК у м. Чернігові, р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592, ) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 10 673, 71 грн., що еквівалентно сумі 339, 6 євро.

3. Сягнути з Фізичної особи - підприємця Бобошка Миколи Пилиповича (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь прокуратури Чернігівської області (р/р 6008, МФО 820172, , в ДКСУ м. Київ) 1921, 00 грн. - на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник рішення надіслати учасникам судового процесу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 27 січня 2020 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 5 прим.:

1 - до справи;

2 - Заступнику керівника Чернігівської місцевої прокуратури (вул. Шевченка, 1, м. Чернігів, 14000)

3 - Прокуратурі Вінницької області (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця)

4 - Державній службі України з безпеки на транспорті (вул. Перемоги, 14, м. Київ, 01135)

5 - Фізичній особі - підприємцю Бобошко Миколі Пилиповичу (АДРЕСА_1