ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року, м. Херсон, справа № 923/985/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця Стецюк Валерія Степановича

до фізичної особи-підприємця Маслаган Сергія Анатолійовича

про стягнення 345 151,74 грн,

за участі:

- секретаря судового засідання - Бєлової О.С.,

- представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

у с т а н о в и в:

Дії, аргументи та докази Позивача

18.11.2019 фізична особа-підприємець Стецюк Валерій Степанович звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця Маслаган Сергія Анатолійовича про стягнення 283 350,39 грн основної заборгованості, 19 298,85 грн пені та 42 502,50 грн штрафу.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що на підставі укладеного між сторонами договору від 26.06.2019 надав Відповідачу послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур на загальну суму 283 350,39 грн, про що складено Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 2 від 14.07.2019. Проте, не дивлячись на умови договору Відповідач вартість послуг не сплатив, а тому заборгував вказану суму. У зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання Позивачем нараховані 19 298,85 грн пені за період з 15.07.2019 по 19.07.2019 та 42 502,50 грн штрафу, виходячи від його розміру 15% від суми заборгованості 178 700 грн.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 25.11.2019 відкрите провадження у справі за правилами загального провадження та підготовче засідання у межах підготовчого провадження проведене 24.12.2019. Зокрема, воно проведене без участі представників сторін, оскільки вони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду. Так, ухвала суду від 25.11.2019 була направлена на адресу Відповідача, але повернулася з довідкою підприємства поштового зв`язку про причину такого повернення: «до Нового року не проживає». Поряд з цим безпосередньо позивачем подане клопотання про розгляд справи без його участі, яке судом задоволене.

Розгляд справи по суті проведений у судовому засіданні 28.01.2020 без участі представників сторін. Так, ухвала суду від 24.12.2019 повернулася без вручення Відповідачу з відміткою пошти «не проживає». У даному контексті суд зазначає, що поштова кореспонденція суду направлялася за місцем державної реєстрації Відповідача, інформація про яку наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що позивачем дотримані вимоги частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України щодо подачі доказів разом із позовною заявою, а тому вони прийняті судом до розгляду.

Суд констатує, що сторонами не заявлено будь-яких інших процесуальних клопотань.

Установлені судом обставини

26.06.2019 між фізичною особою-підприємцем Стецюком В.С., як Виконавцем, та фізичною особою-підприємцем Маслаган С.А, як Замовником, був укладений договір про надання послуг № 29.06-19.

Основними умовами цього договору, які впливають на взаємовідносини сторін щодо наявного між ними спору, є наступні:

- «Виконавець зобов`язується в порядку та на умовах даного договору на території сільськогосподарських угідь Замовника надати останньому послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги …» (пункт 1.1.),

- «Сторони домовилися, що Виконавець надаватиме послуги по збиранню врожаю сільскькогосподарських культур … в наступних обсягах: ріпак на площі 200 га, …, вартістю послуг 680 грн за 1 гектар, пшениця на площі 200 га, …, вартістю послуг 650 грн за 1 гектар, ячмінь на площі 200 га, …, вартістю послуг 650 грн за 1 гектар» (пункт 1.2.),

- «Остаточна вартість наданих послуг розраховується виходячи з фактично прибраної кількості гектар, що підтверджується актами виконаних робіт - актами передачі-приймання наданих послуг» (пункт 1.4.),

- «Оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця на підставі актів передачі-приймання наданих послуг в строк не пізніше ніж через 5 робочих днів з дати підписання відповідного акту …» (пункт 3.4.),

- «За прострочення оплати наданих послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати, а у випадку непогашення заборгованості більш ніж як 15 календарних днів з моменту виникнення такої заборгованості Замовник зобов`язаний додатково крім пені сплатити на користь Виконавця штраф у розмірі 15 % від суми заборгованості» (пункт 5.2.).

На виконання умов договору 14.07.2019 між сторонами складений Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 2, за змістом якого Позивачем надані Відповідачу послуги на загальну вартість 283 350,39 грн.

Поряд з цим суд зазначає, що в Акті наявний лише підпис Замовника послуг, тобто Відповідача, а підпис самого Позивача відсутня. Проте, сторонами в Акті проставлені власні печатки.

У свою чергу, за обліковими даними Позивача, Відповідач вартість наданих послуг не сплатив.

Відповідно до розрахунку штрафних санкцій Позивачем нараховані 19 298,85 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості 283 350 грн за період з 15.07.2019 по 19.07.2019 та 42 502,50 грн штрафу, виходячи від його розміру 15% від суми заборгованості 178 700 грн.

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства

Щодо правової природи договору та договірних відносин

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При визначені правової природи договору суд враховує його умови, права та обов`язки сторін, а також предмет.

Зокрема, зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір про надання послуг.

Так, відповідно до приписів статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими:

- «Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1);

- «кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором» (частина 2);

- «не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

За таких обставин суд приходить до висновку, що Відповідач, допустивши несвоєчасну оплату вартості отриманих послуг порушив взяте на себе зобов`язання та під час судового розгляду не довів зворотного.

Щодо відповідальності за невиконання зобов`язання

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення сум штрафу та пені, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В частинах 2 та 3 статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме «штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання», а «пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання».

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Так, в пункті 5.2. договору сторони встановили обов`язок Відповідача сплатити Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати, а у випадку непогашення заборгованості більш ніж як 15 календарних днів з моменту виникнення такої заборгованості додатково - штраф у розмірі 15 % від суми заборгованості.

У даному випадку Позивачем пеня у сумі 19 298,85 грн розрахована у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості 283 350 грн за період з 15.07.2019 по 19.07.2019, а тому її нарахування є правомірним.

Водночас, суд зазначає, що Позивачем 42 502,50 грн штрафу нараховані виходячи від його розміру 15% від суми заборгованості 178 700 грн, хоча сума заборгованості складає 283 350 грн, та 42 502,50 грн складають 15 % саме від 283 350 грн, а тому нарахування штрафу є правомірним.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати Відповідачем 283 350,39 грн основної заборгованості, 19 298,85 грн пені та 42 502,50 грн штрафу у добровільному порядку, доведеністю Позивачем власних вимог, не спростування їх Відповідачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 3939 від 17.10.2019 у сумі 5 177,28 грн, які у відповідності до статті 129 ГПК України підлягають стягненню з Відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Маслаган Сергія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Стецюк Валерія Степановича ( АДРЕСА_2 ; код НОМЕР_2 ) - 283 350,39 грн основної заборгованості, 19 298,85 грн пені, 42 502,50 грн штрафу та 5 177,28 грн компенсації по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене - 29.01.2020.

Суддя М.К. Закурін