ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" січня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2417/14

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс на бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні №54727737 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс, м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп Київська обл., с. Мархалівка

2) Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Інтер-Агро, м. Полтава

про стягнення 48 565,32 грн.,

за участю представників:

позивача не зявилися;

відповідачів не зявилися;

ДВС не зявилися.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп (відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Інтер-Агро (відповідач 2) про стягнення солідарно з відповідачів 31487,28 грн. інфляційної складової боргу та 17 078,04 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Київської області від 24.07.2014 у справі №911/2417/14 позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп та Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Інтер-Агро на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс 17 078 грн. 04 коп. 3% річних, 1 827 грн. 00 коп. судового збору, 1 054 грн. 95 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

На виконання рішення Господарського суду Київської області від 24.07.2014 року у справі № 911/2417/14 судом 08.08.2014 року було видано наказ.

03.09.2019 через канцелярію господарського суду Київської області від ТОВ Компанія Ніко-Тайс надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні №54727737 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014, в якому скаржник просить суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні №54727737 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014 року по справі № 911/2417/14, котрі виразились у винесенні постанови від 14.08.2019 про повернення наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014 року по справі № 911/2417/14 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- визнати незаконною (скасувати) постанову Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 14.08.2019 про повернення наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014 року по справі № 911/2417/14 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- Визнати за період із 02 липня 2019 року по 14 серпня 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні №54727737 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08 серпня 2014 року по справі №911/2417/14, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадження, та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та фактичне примусове виконання наказу Господарського суду Київської області від 08 серпня 2014 року по справі №911/2417/14.

- Стягнути із Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» витрати на правничу допомогу, у розмірі 2500, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.09.2019 постановлено відкласти вирішення питання про прийняття до розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс на бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні №54727737 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014 року до повернення матеріалів справи №911/2417/14 з Північного апеляційного господарського суду.

До господарського суду Київської області повернулися матеріали справи № 911/2417/19 з Верховного Суду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.01.2020 розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс на бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні №54727737 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014 року призначено на 23.01.2020.

В судове засідання 23.01.2020 представники скаржника, боржників та органу державної виконавчої служби не з`явились, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином та завчасно.

22.01.2020 на електронну адресу Господарського суду Київської області від державного виконавця Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області надійшов відзив на скаргу.

Відповідно до частини першої, другої статті 342 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на те, що сторони та орган державної виконавчої служби завчасно повідомлялись про розгляд скарги, а також зважаючи на строки, встановлені частиною першою статті 342 ГПК України, та керуючись статтею 42 ГПК України, яка зобов`язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд вважає за можливе здійснити розгляд скарги за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши скаргу ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС на бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області, суд встановив наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України Про виконавче провадження під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст.18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

У ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників юридичних осіб або боржників фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України Про виконавче провадження розшук боржника юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Згідно з п. п. 11, 12 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою. У вимозі, дорученні, запиті виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.

Відповідно до ч. ч. 2, 8 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Таким чином, виходячи з наявних матеріалів справи, господарським судом встановлено, що у встановлений ч. 8 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження 10-денний строк державним виконавцем не проведено перевірку майнового стану боржника, та в подальшому державним виконавцем порушений обов`язок перевірки щодо виявлення рахунків боржника не рідше одного разу на два тижні та щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника не рідше одного разу на три місяці.

При цьому, скаржником неодноразово надсилались клопотання про здійснення відповідних виконавчих дій з чітким переліком таких дій. Проте, в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, клопотання скаржника від не розглянуті державним виконавцем у встановлений законом строк, що по суті не спростовано та не заперечено органом державної виконавчої служби.

З огляду на встановлені під час розгляду скарги обставини, враховуючи, що органом державної виконавчої служби не надано доказів вжиття заходів щодо примусового виконання рішення у виконавчому провадженні №54727737 в період з 02.07.2019 по 14.08.2019, суд прийшов до висновку, що державним виконавцем Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області не вживалися всі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у даній справі, тобто державний виконавець не організовував виконання судового рішення у порядку, встановленому законом.

Відповідно до змісту ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, тобто не вчинення дій, які особа повинна була і могла вчинити, в даному випадку на виконання Закону України Про виконавче провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що державним виконавцем у період з 02.07.2019 по 14.08.2019 не здійснено належних заходів щодо виконання наказів господарського суду Київської області від 08.08.2014 по справі № 911/2417/14, суд дійшов висновку, що дана вимога скаржника є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні №54727737 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014 року по справі № 911/2417/14, котрі виразились у винесенні постанови від 14.08.2019 про повернення наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014 року по справі № 911/2417/14 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та визнання незаконною (скасувати) постанову Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 14.08.2019 про повернення наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014 року по справі № 911/2417/14 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», суд зазначає наступне.

Під час розгляду скарги, здійснивши запит до Державного реєстру виконавчих проваджень, судом встановлено, що постанову від 14.08.2019 про повернення наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014 року по справі № 911/2417/14 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» 19.09.2019 було скасовано начальником відділу.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що на момент розгляду скарги відсутній предмет спору.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді справи, до відповідних процесуальних заяв, клопотань тощо учасників судового процесу мають застосовуватися положення Господарського процесуального кодексу України, якими врегульовано аналогічні питання інших розділів Господарського процесуального кодексу України, при вирішенні даної скарги слід застосувати приписи пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального України.

Зазначеною нормою процесуального права передбачено, що Господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження з розгляду скарги в частині вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні №54727737 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014 року по справі № 911/2417/14, котрі виразились у винесенні постанови від 14.08.2019 про повернення наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014 року по справі № 911/2417/14 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та визнання незаконною (скасувати) постанову Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 14.08.2019 про повернення наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014 року по справі № 911/2417/14 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» .

Щодо вимог скаржника про стягнення з органу державної виконавчої служби судових витрат на правничу допомогу, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 344 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Зі змісту ст. 123 ГПК України вбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з доданих до скарги доказів, 22.07.2019 між ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС та адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем було укладено Договір № 22-07-2019 про надання адвокатських послуг (правової допомоги), з метою надання адвокатом послуг товариству щодо правовідносин, які виникли у виконавчому провадженні №54727737 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 08.08.2014 по справі №911/2417/14.

На підтвердження виконання робіт щодо надання адвокатських послуг скаржником було надано, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 02.09.2019 та в підтвердження оплати таких робіт до скарги було долучено дублікат чека на суму 2500,00 грн.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, суд враховує, що подані документи не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Дослідивши опис наданих послуг, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення, відповідність запропонованої адвокатом правової позиції правовим висновкам суду, суд дійшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, доведеним та співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами.

З урахуванням встановлення судом неправомірності дій державного виконавця, які були підставою для подання скаржником відповідної скарги, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги скаржника щодо стягнення з Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2500,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст. ст. 342-345 Господарського процесуального кодексу України, Законом України Про виконавче провадження, суд

постановив:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс на бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні №54727737 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2014 року по справі № 911/2417/14 задовольнити частково.

2. Визнати за період із 02 липня 2019 року по 14 серпня 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні №54727737 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08 серпня 2014 року по справі №911/2417/14, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадження, та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та фактичне примусове виконання наказу Господарського суду Київської області від 08 серпня 2014 року по справі №911/2417/14.

3. В іншій частині скарги закрити провадження.

4. Стягнути із Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (36039, Полтавська обл., місто Полтава, ВУЛИЦЯ ВАТУТІНА, будинок 29, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187, м.Київ, ПРОСПЕКТ АКАДЕМІКА ГЛУШКОВА, будинок 40, офіс 315, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

5. Видати наказ.

Ухвалу підписано: 28.01.2020

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 345 Господарського процесуального кодексу України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Суддя Т.Д. Лилак