СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"31" січня 2020 р. Справа № 922/2753/19

Суддя -доповідач: Плахов О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області, м.Харків, (вх.№410 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 27.12.2019р. у справі №922/2753/19 (суддя Пономаренко Т.О., ухвалене в м. Харків о 12:05год., дата складення повного тексту - 27.12.2019р.)

за позовом: Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області, м.Харків в інтересах держави, в особі Харківської районної державної адміністрації Харківської області, м.Харків,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м.Харків, Вільхівської сільської ради, Харківська область, Харківський район, с.Вільхівка,

до 1-го відповідача: фізичної особи ОСОБА_1 , Харківська область, с.Верхня Роганка,

до 2-го відповідача: Фермерського господарства " Шаповалов Павло Юрійович ", Харківська область, с.Верхня Роганка,

про розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2019р. Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області в інтересах держави, в особі Харківської районної державної адміністрації звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фермерського господарства "Шаповалов Агро" та до Фізичної особи ОСОБА_2 , в якій просив суд:

- розірвати договір оренди землі від 11.04.2008р., укладений між Харківською районною державною адміністрацією Харківської області та ОСОБА_2 , зареєстрований у Харківському районному відділі ХРФ ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.04.2008р. за №12, відносно земельної ділянки загальною площею 13,7445 га (кадастровий номер :02:005:0004), розташованої за межами населених пунктів на території Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області;

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що відповідачі належним чином не виконують свого обов`язку за договором щодо сплати орендної плати. Разом з тим, з метою захисту інтересів держави місцева прокуратура звернулася до Харківської РДА листом від 25 вересня 2018 року № 04-28-4901вих18, проінформувавши орган державної влади про встановлені порушення та надавши строк до 25 жовтня 2018 року для самостійного вжиття реальних, вичерпних та дієвих заходів цивільно-правового характеру, спрямованих на захист інтересів держави за встановленим фактом невиконання умов діючого правочину. У той же час, відповідь Харківської РДА на вказаний лист до місцевої прокуратури не надходила. Станом на 20 серпня 2019 року порушення інтересів держави залишаються не усунутими. Тому прокурор вимушений звернутися з позовною заявою до суду.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.12.2019р. у справі №922/2753/19 відмовлено в задоволенні позову.

Заступник прокурора Харківської області з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення господарського суду Харківської області від 27.12.2019р. у справі №922/2753/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Прокурор також просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 27.12.2019р. у справі №922/2753/19.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя - доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Так, суддя - доповідач зазначає, що статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", розмір ставки за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір ставки за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Виходячи з положень Закону України "Про судовий збір", апелянт мав сплатити судовий збір у розмірі 2881,50грн.

Разом з тим, з матеріалів доданих до апеляційної скарги вбачається, що апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, що також підтверджується актом відділу документального забезпечення та контролю господарського суду Харківської області від 27.01.2020р.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, та відповідно апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

З врахуванням викладеного, суддя- доповідач дійшов висновку, що апелянтом не було виконано вимог пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Щодо клопотання прокурора про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду, суддя-доповідач зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 та частини 3 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Тобто, строк подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду від 27.12.2019р. сплив 16.01.2020р.

З матеріалів доданих до апеляційної скарги вбачається, що апелянтом було подано апеляційну скаргу до господарського суду Харківської області 24.01.2020р., що підтверджується відміткою відділу поштового зв`язку на конверті, в якому апеляційна скарга надійшла до місцевого господарського суду.

Отже, апелянт звернувся з апеляційною скаргою до господарського суду Харківської області 24.01.2020р., тобто, після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду.

В обґрунтування наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду від 27.12.2019р., прокурор посилається на те, що повний текст оскаржуваного рішення ним було отримано 08.01.2020р., отже лише з вказаної дати він мав можливість ознайомитись зі змістом оскаржуваного рішення.

Суддя-доповідач зазначає, що практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції") від 16.12.1992 року).

Розглянувши подане заявником апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, визначених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 129 Конституції України, суддя-доповідач вважає, що строк апелянтом пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Разом з тим, з урахуванням, тих обставин, що прокурором до апеляційної скарги не було додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України зазначене є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення.

Керуючись ст. 174, ст. 234, ст. 258, ст. ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя- доповідач

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 27.12.2019р. у справі №922/2753/19 залишити без руху.

2. Заступнику прокурора Харківської області усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - доповідачем та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач О.В. Плахов