ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" січня 2020 р. Справа № 924/996/19

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі Сарело Р.О., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної - особи підприємця Богачика Олександра Ілліча, м. Новоселиця, Чернівецька обл.

до фізичної - особи підприємця Іоанно Ольги Михайлівни, м. Хмельницький

про стягнення грошей

представники сторін:

від позивача - Павлик В.Я. за довіреністю

від відповідача - Юхимчук Н.М. за довіреністю

встановив:

Позивач у позові просить суд стягнути з відповідача 21 780 грн. безпідставно отриманих коштів та 750, 36 грн. нарахованих процентів за користування безпідставно отриманими коштами.

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначає, що між ним та відповідачем 05.02.18 укладено договір № 12/01-02-18 суборенди, за яким позивач є суборендарем, а відповідач суборендодавцем нежитлового приміщення - відділу в приміщенні ТРЦ, площею 6,0 м. кв. Позивач, належним чином виконував умови вищевказаного договору, своєчасно та в повному обсязі сплачував орендні платежі.

Строк дії договору припиняється 30.06.19. Договором передбачено переважне право позивача на продовження дії договору. Однак, позивач не висловив бажання скористатися вищевказаним правом, в зв`язку з чим, згідно умов договору, останній припинив свою дію 30.06.19.

Позивач вказує, що орендні платежі здійснювались авансом, згідно умов договору, який передбачає проведення оплати за 2 місяці наперед. Так, зобов`язання суборендаря з оплати суборенди вважаються виконаними, якщо на 20 число кожного місяця суборендарем сплачено орендну плату за поточний місяць та 2 наступні місяці суборенди, в межах дії строку договору.

21.05.19, згідно платіжного доручення номер 300, позивач здійснив оплату на користь відповідача в розмірі 21 780 грн., що є авансовим платежем за договором суборенди за липень 2019 року. Проте, зважаючи на припинення дії договору 30.06.19, вищевказаний платіж є помилковим, а у тримання його відповідачем здійснюється без достатньої правової підстави.

Направлені відповідачу, двічі, листи відносно повернення безпідставно отриманих грошей залишені без відповіді. Тому, врахувавши вищевказані обставини, та керуючись ст. ст. 1212, 1214 ЦКУ позивач і звернувся з позовом. Крім того, в силу ст. ст. 1214, 536 ЦКУ позивач нарахував проценти за користування чужими грошовими коштами.

Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач вказує таке.

1. Відповідач невірно тлумачить висловлювання з його листа „продовження співпраці". Так, позивач не мав на меті пролонгацію договору, оскільки, по перше - це є неможливим через закінчення дії основного договору оренди (укладеним з ТОВ „ТК „Буг"), по друге - лист позивача № 01 від 18.03.19, копію якого додає відповідач не містить підпису позивача, що суперечить вимогам договору суборенди № 12/ОІ-02-18, згідно якого всі доповнення, зміни до договору мають юридичну силу, якщо вони оформлені в письмовому вигляді і належним чином підписані сторонами чи їх повноважними представниками.

Уривок з тексту листа - „будемо раді продовженню нашої співпраці" жодним чином не можна тлумачити як бажання укласти новий договір, чи продовжити дію старого договору, оскільки дане бажання має бути чітко виражене. Відповідач навмисно трактує дане висловлювання в своїх інтересах, вводячи в оману суд. При цьому, ще раз наголошено, що лист, де міститься цей вираз не підписаний позивачем. Крім того, сторони не вели переговорів про укладення нового договору, жодного повідомлення в якості оферти від відповідача позивач не одержував. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору. Уривок же з листа; „ми цінуємо нашу співпрацю, тому з радістю хотіли би її продовжувати на взаємовигідних умовах" не містить жодних умов договору від 16.04.19 (договір № 2) та не виражає наміру позивача вважати себе зобов`язаним за даним договором.

2. Немає підстав вважати укладеним договір № 2 (позначення договору вказано відповідачем у відзиві) і в силу невідповідності вказаних позивачем обставин його укладення з вимогами закону щодо укладення договорів.

3. Немає також і доказів направлення відповідачем листа № 05 від 09.07.19 позивачу з зазначенням того, що відповідач не вбачає помилки у перерахуванні позивачем 21 780 грн. та вважає це оплатою за послуги суборенди за липень 2019 року за договором № 2.

4. Також неправдивою інформацією є посилання відповідача на призначення платежу в платіжному доручення № 300 - „сплата орендної плати за договором суборенди № 22/ОІ-04-19 від 16.04.19", оскільки вірним призначенням платежу в цьому платіжному документі є „рахунок № 64 від 17.05.10 оренда за липень".

5. Відповідач погодився з тим, що договір суборенди від 05.02.18 припинив чинність 30.06.19. Тобто він погодився з тим, що відпала правова підстава на отримання оплачених позивачем 21 780 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні та відповідач у наявних у справі заявах по суті справи проти позову заперечують, стверджують таке.

1. Дійсно, між сторонами укладено договір суборенди приміщення, яке знаходиться в ТРЦ „Оазис" по вул. С. Бандери, 2А в м. Хмельницький, площею 6, 0 м. кв. Термін дії договору до 30.06.19 (договір № 1).

06.03.19 суборендодавцем надіслано лист суборендарю № 01 про підвищення орендної плати та експлуатаційного платежу за договором. В відповіді на даний лист позивач вказав, що він цінує співпрацю між сторонами і з радістю хотів би її продовжити. Просив, також в поточному році не переглядати розмір орендної плати. У подальшому, відповідач направив позивачу лист № 02 від 23.03.19 та вказав, що суборендодавець йде на зустріч суборендарю та залишає діючу ціну оренди для подальшої співпраці.

Вказані обставини спростовують доводи позивача про те, що він не надсилав жодних повідомлень відповідачу про продовження дії договору суборенди.

2. Договір суборенди від 05.02.18 укладено між позивачем та відповідачем на підставі основного договору оренди, укладеного між відповідачем та ТОВ „ТК „Буг" 24.12.18 з метою подальшої суборенди (основний вид діяльності відповідача). Договір суборенди від 05.02.19 (укладений між сторонами) не міг бути продовжений після 30.06.19, оскільки закінчився строк дії договору оренди від 24.12.18. В зв`язку з цим 16.04.19 відповідач передав позивачу проект договору суборенди від 16.04.19 № 22/ОІ-04-19 (договір № 2), що підтверджується журналом реєстрації вихідної кореспонденції адміністрації ТРЦ „Оазис". Згідно даного договору № 2 орендна плата за липень 2019 року мала бути здійснена позивачем до 20.05.19. 17.05.19 відповідач виставив рахунок позивачу № 64 за суборенду приміщення за липень 2019 року на суму 21 780 грн. Тому, оплата позивачем за платіжним дорученням № 300 суми у розмірі 21 780 грн. внесенням платежу за договором № 2, та не є безпідставною. При цьому, договір № 2 є укладеним в силу його визнання позивачем, шляхом внесення оплати на його виконання (прийняття пропозиції укласти договір). Зокрема, у платіжному дорученні про оплату 21 780 грн. номер 300 зазначено призначення платежу - сплата орендної плати за договором № 22/О!-04-19 від 16.04.19 (договір № 2).

За таких обставин твердження позивача про помилкову оплату 21 780 грн. є необґрунтованим.

3. Позивач у позові наголошує, що 20.06.19 він надсилав відповідачу лист з проханням повернути орендну плату за липень з повідомленням, що він не бажає продовжувати строк суборенди. Однак, відповідач даного листа не отримував. Звертається увага, що позивач не подав жодного підтвердження відправлення ним вищевказаного листа відповідачу.

4. 09.07.19 за вихідним номером 05 відповідач направив позивачу відповідь на його лист № 01 від 26.06.19 в якій вказав, що відповідач не вбачає жодної помилки в перерахуванні позивачем коштів у розмірі 21 780 грн., оскільки це є платою за послуги суборенди в липні 2019 року за договором від 16.04.19 (договір № 2). Даний лист позивача спростовує доводи відповідача про те, що його звернення від 26.06.19 залишено без відповіді.

5. Щодо вимог про стягнення процентів за користування чужими коштами, відповідач вказує, що дані вимоги є похідними від вимог щодо стягнення безпідставно набутих грошей та не підлягають задоволенню в силу безпідставності первинних вимог.

Заперечуючи проти доводів позивача, відповідач додатково наголошує, що наявне у справі листування між сторонами (оскільки переговори на пряму не велися, а здійснювались через представників чи поштою) підтверджує укладення договору № 2. Доказами здійснення переписки є витяги з сайтів „Укрпошта". Згідно ж чинного законодавства, майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб (укладення договору шляхом оплати, що свідчить про прийняття пропозиції відносно укладення договору) з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав і обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які передбачені ЦК.

Матеріалами справи встановлено.

18.07.16 між ТОВ „ТК „Буг" (орендодавець) та ФОП Іоанно О.М. (орендар) укладено договір № 508/ОД-07-16, за яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, загальна площа якого наведена у додатку 1 до договору. Приміщення може передаватися все одразу або частинами. Об`єкт оренди надається орендарю для організації та забезпечення діяльності ТРЦ відповідно до його профілю та ведення господарської діяльності зазначеної в установчих документах орендаря, з правом здавання об`єкта оренди в подальшу оренду (суборенду).

05.02.18 сторони уклали договір суборенди № 12/ОІ-02-18 за яким суборендодавець (відповідач) передає, а суборендар (позивач) приймає у тимчасове оплачуване користування нежитлове приміщення, а саме відділ в будівлі ТРЦ (для торгівлі непродовольчими товарами) на першому поверсі, загальною площею 6, 0 м. кв., іменоване далі за текстом „об`єкт суборенди", у відповідності з правилами і положеннями ТРЦ, додатком № 3-1 до даного договору („Технічна специфікація об`єкту суборенди" - погоджується сторонами не пізніше моменту прийому-передачі об`єкта суборенди суборендарю по акту прийому-передачі).

Суборендодавець зобов`язаний передати суборендарю об`єкт суборенди на умовах та в строки, передбачені даним договором в орендне користування і не ухилятись від підписання актів прийому-передачі (п. 2.1.1.). Суборендар зобов`язаний в строк, передбачений даним договором прийняти від суборендодавця в орендне користування об`єкт суборенди (п. 2.3.1.). В силу п. 2.3.5. договору суборендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та компенсацію комунальних платежів, передбачених даним договором - відповідно до умов даного договору.

Суборендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом суборенди в розмірах і в терміни, обумовлені в договорі та додатку № 5-1 (п. 5.2.). Орендна плата сплачується суборендарем за 2 місяці наперед. Поточні розрахунки здійснюються до 20 числа кожного місяця. Зобов`язання суборендаря з оплати суборенди вважається виконаним, якщо на 20 число кожного місяця суборендарем сплачено орендну плату за поточний місяць та 2 наступні місяці суборенди, в межах строку дії цього договору. Строки сплати орендної плати протягом першого року суборенди деталізовані в графіку сплати зобов`язань за договором (додаток № 5-1) (п. 5.3.).

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до закінчення строку суборенди. Строк суборенди починає свій перебіг з дати підписання акта прийому-передачі об`єкта в оренду та закінчується 30 червня 2019 року (розділ 3 ).

Даний договір містить підпис та печатку позивача. Зі сторони відповідача договір печаткою та підписом не засвідчений. Проте, укладення даного договору та його виконання підтверджується обома сторонами. Відповідач стверджує наявність у нього примірника договору підписаного обома сторонами. Одна пояснити причини неподання до матеріалів справи представник відповідача не зміг.

Додатками до договору є: № 1-1 від 05.02.18 - поверхова схема об`єкту суборенди; № 2-1 від 05.02.18 - цільове призначення об`єкта суборенди; № 3-1 від 05.02.18 - технічна специфікація об`єкта суборенди; № 4-1 від 05.02.18 - комунальні платежі; № 5-1 від 05.02.18 - розмір орендної плати та порядок розрахунків; № 6-1 від 05.02.18 - правила ТЦ; № 7-1 від 05.02.18 - положення про охоронно-пропускний режим; № 8-1 - меморандум на участь в програмі „Оазис дисконт".

Також подано додаткові угоди до вищевказаного договору від 05.02.18 та 06.03.19, якими сторони внесли зміни відносно орендної ставки та коштів на експлуатацію, обслуговування та утримання об1єкта оренди. Додаткові угоди також засвідчені лише зі сторони позивача.

Згідно акту прийому-передачі об`єкта в суборенду до договору суборенди № 12/ОІ-02-18 від 05.02.18 суборендар передав, а суборендар прийняв у тимчасове платне користування, відповідно до договору суборенди № 12/ОІ-02-18 від 05.02.18 нежитлове приміщення, а саме відділ для торгівлі непродовольчими товарами в будівлі ТРЦ (м. Хмельницький, вул. С. Бандери, 2а і є цілісним ТРЦ, що має власну необхідну інфраструктуру, та дозволяє суборендареві використовувати об`єкт суборенди й здійснювати в ньому свою діяльність) на першому поверсі, загальною площею 6, 0 м. кв. Акт засвідчений підписом та печаткою зі сторони позивача.

06.03.19 під № 01 відповідач направив позивачу лист - повідомлення, де вказав про свій намір, з 04.05.19 змінити попередню ставку орендної плати на нову - 4000 грн./м. куб. та експлуатаційного платежу - 30 грн./м. куб., згідно договору суборенди № 12/ОІ-02-18 від 05.02.18. Докази направлення - фіскальний чек від 06.03.19, з вказівкою адресата - позивача.

Крім того, подано лист від 18.03.19 № 01, яким позивач, повідомив відповідача про те, що позивач отримав та розглянув лист відповідача про підвищення орендної плати та експлуатаційного платежу. Вказано, що „Ми цінуємо нашу співпрацю, тому з радістю хотіли би її продовжити на взаємовигідних умовах …".

Також наявний лист відповідача від 22.03.19 № 02, адресований позивачу, де вказано про готовність відповідача зафіксувати орендну ставку по договору суборенди № 12/ОІ-02-18 від 05.02.18 на рівні 3630 грн./м. кв.

Згідно платіжного доручення від 21.05.19 № 300 платник - ФОП Богачик О.І. перерахував на користь одержувача - ФОП Іоанно О.М. 21 780 грн. за призначенням платежу - „рахунок № 64 від 17.05.10 оренда за липень". Факт оплати підтверджується печаткою банку та підписом представника з написом - Проведено банком 21.05.19.

Також в справі містяться:

- лист позивача від 20.06.19 № 01, адресований відповідачу, де вказано - „У зв`язку з закінченням строку оренди 30.06.19 згідно договору суборенди № 12/ОІ-02-18 від 05.02.18 (п. 3.2.), хочемо повідомити, що не плануємо продовжувати строк оренди. Також, повідомляємо, що згідно з вищевказаним договором всі оплати здійснювались авансовими платежами. Відповідно, просимо повернути орендну плату за липень, що була здійснена 21.05.19 …";

- лист позивача № 01 від 26.06.19, адресований відповідачу, де зазначено - „Просимо повернути помилково перераховану суму в повному обсязі, що становить 21 780 грн. і була здійснена 21 травня 2019 року (Платіжне доручення № 300 від 21 травня 2019 року у додатку № 01 до листа № 01 від 26 червня 2019 року …". Додатком до листа є платіжне доручення від 21.05.19 № 300.

05.07.19 під № 05 відповідач направив позивачу лист, де вказано, що у відповідь на лист позивача № 01 від 26.06.19 відповідач повідомляє, що згідно з відміткою в журналі реєстрації вихідної кореспонденції, договір суборенди № 22/ОІ-04-19 від 16 квітня 2019 року було передано 16.04.19 працівникові острівця „Brushme" Шостацькій. 21.05.19 Вами було здійснено платіж в сумі 21 780 грн. на основі рахунку № 64 від 17.05.19 з призначенням платежу „орендна плата за липень 2019". У вказаному рахунку підставою для його виставлення зазначено договір суборенди № 22/ОІ-04-19 від 16.04.19. Враховуючи викладене, відповідач вважає договір суборенди № 22/ОІ-04-19 від 16.04.19 укладеним шляхом сплати позивачем орендної плати за липень 2019 року, що підтверджує прийняття позивачем пропозиції відповідача щодо суборендного користування приміщенням та умов даного договору. Доказ направлення листа - фіскальний чек від 09.07.19 з вказівкою адресата - позивача.

Також додано витяг з Журналу реєстрації вихідної кореспонденції адміністрації ТРЦ „Оазис" з 06.03.17, де відмічено прізвище Шостацька у графі „прізвище отримувача" на користь Богачика О.І. кореспонденції за 16.04.19.

Справа містить, крім того:

- довідку ТОВ „ТК „Буг" від 05.11.19 № 160, де вказано, що ФОП Іоанно О.М. орендує нежитлові приміщення у ТРЦ „Оазис", що знаходиться у м. Хмельницький, по вул. С. Бандери, 2А у власника ТРЦ - ТОВ „ТУ „Буг" за договором від 24.12.18 № 653/ОД-12-18. До складу орендованих ФОП Іоанно О.М. приміщень відповідно до договору оренди входить місце в будівлі ТРЦ на першому поверсі, площею 6, 0 кв.м.;

- договір суборенди від 16.04.19 № 22/ОІ-04-19, сторонами якого є позивач та відповідач, який, однак, підписаний лише зі сторони відповідача. Договір містить також додатки (арк. справи №, № 104 - 117);

- витяг з електронного листування відносно направлення листа від 18.03.19 № 01.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані ними письмові заяви по суті справи та докази, та давши їм оцінку в сукупності при аналізі норм чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, суд враховує наступне.

Обгрунтовуючи позов, позивач вказує, що оскільки укладений між сторонами договір оренди нежитлового приміщення припинив свою дію (у зв`язку з закінченням строку його дії) 30 червня 2019 року, оплачена позивачем сума авансу за липень 2019 року є такою, що отримана відповідачем без достатньої правової підстави (правова підстава відпала).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що орендні відносини між сторонами не припинились і знайшли своє продовження на підставі нового договору, який укладено між сторонами шляхом визнання його позивачем (фактичні дії що свідчать про прийняття пропозиції укласти договір - оплата оренди за липень). Отже, оплачені позивачем гроші отримані відповідачем не безпідставно, а у силу договору.

Суд враховує, що наявність між сторонами орендних правовідносин щодо оренди нежитлового приміщення в м. Хмельницький, вул. С. Бандери, 2А на першому поверсі ТРЦ „Оазис", площею 6 м. кв., які виникли в лютому 2018 року не заперечується обома сторонами. Дане підтверджується також матеріалами справи, а саме: копією договору суборенди від 05.02.18 № 12/ОІ-02-18 (слід зазначити, що хоча копія наявного у справі договору не підписана відповідачем, однак суд приймає договір як укладений, оскільки факт його укладення та умови договору визнають обидві сторони); актом прийому-передачі об`єкту оренди від 01.03.18.; наявним у справі листуванням, де обидві сторони посилаються на вищевказаний договір як на підставу виникнення орендних відносин (лист від 06.03.19 № 01, лист від 05.07.19 № 05 з доказами направлення, лист від 18.03.19 № 01, де зазначено, що він є відповіддю на лист від 06.03.19 № 01).

Розбіжність між сторонами виникає з моменту закінчення строку дії договору № 12/ОІ-02-18 від 05.02.18, а саме: позивач стверджує, що строк дії даного договору закінчився (орендні відносини припинились) 30.06.19 - дата закінчення строку дії договору, зазначена у самому договорі; відповідач стверджує, що орендні відносини продовжились на підставі договору від 16.04.19 № 22/ОІ-04-19 від 16.04.19.

Вирішуючи спір та доводи позивача щодо необґрунтованого утримання відповідачем орендної плати за липень 2018 року судом враховується, що отримання приміщення в оренду позивачем підтверджується актом прийому-передачі від 01.03.18 (який, як зазначено вище прийнятий судом в якості належного доказу) та не заперечується обома сторонами. Докази ж повернення даного майна від позивача на користь відповідача (орендодавця) у справі відсутні. Тобто не повернувши за актом прийому-передачі орендодавцю орендоване майно, прийняте в оренду також за актом прийому-передачі, позивач фактично утримує за собою об`єкт оренди. Тобто право власності (законного користування) орендодавця в частині можливості розпорядитись належним йому майном обмежене оскільки юридично він не є володільцем майна. При цьому немає правового значення фактичне використання чи невикористання орендарем орендованого майна.

Зокрема, згідно п. 2.3.14 договору від 05.02.18 при припиненні даного договору суборендар (позивач) зобов`язаний повернути суборендодавцю об`єкт оренди відповідно до умов даного договору. Суборендар передає суборендодавцю об`єкт оренди в день закінчення строку дії даного договору або дострокового припинення даного договору. Передача об`єкту оренди оформлюється актом прийому-передачі (повернення) об`єкту суборенди, який складається в двох примірниках та підписується сторонами (їх уповноваженими представниками) (п. 4.2.). Вищевказані умови договору свідчать про те, що доказом повернення орендованого майна позивачем на користь відповідача має бути відповідний акт прийому-передачі. Відсутність же такого акту підтверджує факт продовження користування (утримання за собою) орендованим майном орендарем.

Таким чином, стверджуючи про припинення орендних правовідносин 30.06.19 у зв`язку з закінченням дії договору, позивач мав-би надати суду докази виконання ним обов`язку щодо повернення об`єкту оренди відповідачу у визначеному договором порядку (шляхом підписання акту). Невиконання ж даного обов`язку (відсутність акту) в день закінчення строку дії договору, породжує необхідність застосування умов вказаного договору, які регулюють поведінку сторін в разі неповернення об`єкту оренди. Назване, в свою чергу, свідчить про продовження орендних відносин після 30.06.19, які полягають у виконанні обов`язку щодо повернення майна.

Зокрема, сторони передбачили в договорі (п. 10.7) можливий випадок прострочення суборендарем виконання зобов`язання по поверненню об`єкта суборенди суборендодавцю, за який накладається санкція. Випадки прострочення орендарем обов`язку щодо повернення об`єкта оренди передбачені також законодавством. Так, за ст. 785 ЦКУ у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Таким чином, суд встановив наявність обставин, які свідчать про те, що орендні відносини між сторонами відносно оренди нежитлового приміщення в м. Хмельницький, вул. С. Бандери, 2А на першому поверсі ТРЦ „Оазис", площею 6 м. кв., тривали в липні 2019 року. Тому оплата, здійснена позивачем платіжним дорученням від 21.05.19 № 300 в розмірі 21 780 грн. за призначенням платежу - „рахунок № 64 від 17.05.10 оренда за липень" не може бути оцінена як помилкова, та є оплатою за фактичне користування орендованим майном. Тобто, підставою здійснення даної оплати є продовження орендних відносини внаслідок неповернення об`єкту оренди.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, кондикційні зобов`язання (обґрунтування позову) виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Враховуючи вказані вище норми, а також встановлений судом факт здійснення оплати позивачем на користь відповідача (отримання відповідачем грошей) за наявності підстав такої оплати (триваючі орендні відносини), інститут кондиційних зобов`язань до спірних правовідносин застосуванню не підлягає.

Таким чином, вказані позивачем обставини (безпідставність набуття) не знайшли свого документального підтвердження, в зв`язку з чим у позові необхідно відмовити.

Позовні вимоги, в частині стягнення 750, 36 грн. процентів за користування безпідставно отриманими коштами також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від первісних вимог і випливають з них.

Судові витрати, згідно ст. 129 ГПКУ, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 22.01.20.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи

2 - позивачу (58000, м. Чернівці, вул. Горького, 12)

3 - відповідачу ( АДРЕСА_1 ) всім рек. з пов.

Помічник судді Сковера С.О.

Всього в копії _______ арк.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

____________ дата.

Рішення суду не набрало законної сили.