ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

27.01.2020 м. Дніпро Справа № 904/7461/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Коваль Т.А.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" ОСОБА_1 та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Полєв Д.М.) від 27.09.2018р. у справі № 904/7461/17

за заявою Приватного підприємства "Сфера", м. Суми

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Магазин "Ізюминка", м. Павлоград Дніпропетровської області, вул. Комарова, 3А,

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2018р. у справі № 904/7461/17 затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Магазин "Ізюминка", м. Павлоград Дніпропетровської області, вул. Комарова, 3А, ; ліквідовано юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю Магазин "Ізюминка", м. Павлоград Дніпропетровської області, вул. Комарова, 3А, (); провадження у справі закрито.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" ОСОБА_1 , в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2018р. у справі № 904/7461/17 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- Товариство з обмеженою відповідальністю Магазин "Ізюминка" було учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК", а частка боржника у статутному капіталі останнього була реалізована ліквідатором в межах провадження у даній справі про банкрутство, чим порушені права та інтереси ОСОБА_1 , оскільки він також є учасником ТОВ "ММК", а внаслідок продажу частки боржника змінився склад учасників ТОВ "ММК";

- ні ОСОБА_1 , ні Товариство з обмеженою відповідальністю "ММК" не були залучені до участі у справі про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю Магазин "Ізюминка", а захист корпоративних прав апелянта можливий лише шляхом визнання недійсними результатів аукціону з продажу частки ТОВ Магазин "Ізюминка" у статутному капіталі ТОВ "ММК" в межах справи про банкрутство боржника, що є неможливим внаслідок постановлення оскаржуваної ухвали;

- постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи та не встановив, що частка ТОВ Магазин "Ізюминка" у статутному капіталі ТОВ "ММК" є неоплаченою, що виключає включення її до ліквідаційної маси банкрута та продаж згідно з ч. 2 ст. 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ч. 3 ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю;

- враховуючи, що ліквідатором безпідставно включено до ліквідаційної маси та продано неоплачену частку ТОВ Магазин "Ізюминка" у статутному капіталі ТОВ "ММК" суд першої інстанції безпідставно та передчасно затвердив звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2019р. поновлено учаснику Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" ОСОБА_1 строк подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2018р. у справі № 904/7461/17, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2018р. у справі № 904/7461/17, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 28.11.2019р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2019р. у зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Верхогляд Т.А. у відпустці та неможливістю проведення судового засідання 28.11.2019р., розгляд апеляційної скарги у справі № 904/7461/17 призначено в судове засідання на 10.12.2019р.

25.11.2018р. до апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" про приєднання до апеляційної скарги учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2018р. у справі № 904/7461/17.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2019р. прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" про приєднання до апеляційної скарги учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2018р. у справі № 904/7461/17.

У судовому засіданні по справі оголошувались перерви з 10.12.2019р. по 20.01.2020р. та з 20.01.2020р. по 27.01.2020р.

Представник апелянта - ОСОБА_1 та представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" у судовому засіданні доводи апеляційної скарги та заяви про приєднання до апеляційної скарги підтримали у повному обсягу.

Ліквідатор у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану ухвалу законною та обгрунтованою, прийняту з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу апелянта безпідставною, посилаючись на те, що під час виконання повноважень ліквідатора боржника ним здійснювалися заходи ліквідаційної процедури у повній відповідності до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а будь-які права та інтереси апелянта внаслідок прийняття оскаржуваної ухвали порушені не були, у зв`язку з чим просить закрити апеляційне провадження.

Також, ліквідатор вказує, що апелянтом не доведено належними доказами факту несплати внеску боржника до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК", а виходячи з приписів ст. 144 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про господарські товариства» у боржника не існувало обов`язку щодо сплати такого внеску, оскільки він не брав участь у створенні цього товариства та формуванні його статутного капіталу. Товариство з обмеженою відповідальністю "ММК", у випадку не сплати внеску до статутного капіталу одним з учасників, мало вчинити дії, передбачені ст. 52 Закону України «Про господарські товариства». Після порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ Магазин "Ізюминка", в силу дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, останне було позбавлено права на виконання зобов`язання з внесення вкладу до статутного капіталу ТОВ "ММК".

Представник кредитора - ТОВ «Агро-Топ» у судовому засіданні підтримав доводи ліквідатора та просив закрити апеляційне провадження у справі у зв`язку з відсутністю порушень будь-яких прав та інтересів апелянта та ТОВ "ММК" внаслідок постановлення оскаржуваної ухвали.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження у справі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі № 904/7461/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Магазин "Ізюминка" (м. Павлоград Дніпропетровської області, вул. Комарова, 3А, ) порушено ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2017р. за заявою Приватного підприємства "Сфера".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2017р. затверджено реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Магазин "Ізюминка" з вимогами кредитора - ПП "Сфера", м. Суми - 16000,00грн. (1 черга), 1015000,00грн. (4 черга).

Ухвалою господарського суду від 07.11.2017р. замінено кредитора Приватне підприємство "Сфера" його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Топ" в частині визнаних кредиторських вимог у розмірі 16000,00грн. (1 черга), 1015000,00грн. (4 черга).

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2017р. у справі № 904/7461/17 Товариство з обмеженою відповідальністю Магазин "Ізюминка" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Штельманчука Михайла Сергійовича, свідоцтво № 194 від 28.02.2013р. (49000, м. Дніпро, вул. Тбіліська, 23, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2018р. у справі № 904/7461/17 затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Магазин "Ізюминка"; ліквідовано юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю Магазин "Ізюминка"; провадження у справі закрито.

Зазначена ухвала і є предметом апеляційного оскарження.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду від 27.09.2018р. колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

На час постановлення місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали провадження у справах про банкрутство було врегульовано Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону від 22.12.2011р. № 4212-VI (надалі - Закон).

Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У відповідності до статті 1 Закону, учасниками у справі про банкрутство є сторони (конкурсні кредитори та боржник), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб`єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Частиною 2 статті 41 Закону встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його зберігання; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, що виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом тощо.

За ч. 1, 3 ст. 42 Закону, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об`єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону, після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються показники виявленої ліквідаційної маси (дані її інвентаризації), відомості про реалізацію об`єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів.

Розглянувши звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута місцевий господарський суд, зокрема встановив, що ліквідатором під час проведення інвентаризації виявлено необоротні активи боржника, а саме частку у статутному капіталі ТОВ "ММК" у розмірі 21%, вартістю 564 470,00грн.

Ліквідатором реалізовано зазначену частку на аукціоні, що підтверджується протоколом про проведення аукціону з продажу майна боржника № 73 від 12.09.2018р., складеного ТБ "Дніпрофорвард", згідно з яким зазначена частка у статутному капіталі ТОВ "ММК" була придбана з аукціону гр. ОСОБА_3 за 7 225,22грн.

За результатами аукціону з продажу майна боржника ліквідатором укладено з гр. ОСОБА_3 договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ММК" від 13.09.2018р. та підписано Акт № 1 про передання права власності на куплене майно, на підставі яких були внесені відповідні зміни до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Одержані від реалізації активів банкрута кошти у сумі 7225,22грн. було спрямовано на часткове погашення витрат на проведення аукціону, а саме ТБ "Дніпрофорвард" на підставі договору № 1306/18 від 13.06.2018р.

Взявши до уваги, що у банкрута відсутні активи, необхідні для задоволення вимог кредитора, суд першої інстанції керуючись ст.ст. 40, 46, 83 Закону дійшов висновку про необхідність затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу, визнання вимог кредиторів погашеними, ліквідації юридичної особи банкрута та закриття провадження у справі, що і було підставою для постановлення 27.09.2018р. у справі № 904/7461/17 відповідної ухвали, яка у вересні 2019р. була оскаржена в апеляційному порядку учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" ОСОБА_1

Згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Виходячи з приписів ст. ст. 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист, апеляційний перегляд справи здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в даному випадку - норм Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ГПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 ст. 254 ГПК України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З матеріалів справи вбачається, що апелянт - ОСОБА_1 є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" з часткою у статутному капіталі цього товариства в розмірі 8,96%, але не має будь-яких кредиторських вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю Магазин "Ізюминка", не є учасником останнього та не був учасником провадження у даній справі про банкрутство, а апеляційна скарга подана ним як особою, права, інтереси та обов`язки, якої були вирішені судом при постановлені оскаржуваної ухвали, тобто в порядку ч. 1 ст. 254 ГПК України.

Втім, виходячи з обставин справи та змісту ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2018р. у справі № 904/7461/17, апеляційний суд не вбачає вирішення Господарським судом Дніпропетровської області оскаржуваною ухвалою будь-яких прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 .

Так, виходячи з вищенаведеного, за приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Отже, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому статтею 254 ГПК України, повинна довести, наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Слід ураховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17).

Між тим, будь-яких висновків щодо вирішення прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 . ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2018р. у справі № 904/7461/17 не містить, як не містить і будь-яких встановлених судом фактів щодо корпоративних відносин учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК", які б мали правові наслідки для цих учасників, в т.ч. ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції лише констатовано, що ліквідатором був виявлений та проданий з аукціону належний боржнику актив, а саме частка у статутному капіталі ТОВ "ММК" у розмірі 21%, вартістю 564 470,00грн., без встановлення конкретних обставин її набуття та володіння боржником, зокрема її оплати, та без встановлення правомірності відповідних дій ліквідатора.

Щодо самого факту продажу в процедурі ліквідації боржника належної останньому частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" номінальною вартістю 564 470,00грн., що становить 21,896% статутного капіталу, яку за результатами аукціону з продажу майна боржника набув гр. ОСОБА_3 , то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що внаслідок зміни власника цієї частки обсяг корпоративних прав ОСОБА_1 ніяким чином не змінився та не звузився, а цивільних прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" така зміна не стосується взагалі.

При цьому, апеляційний суд, також враховує, що як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" № 1/15 від 17.12.2015р., Товариство з обмеженою відповідальністю Магазин "Ізюминка" набуло перерозподілену неоплачену частку у статутному капіталі ТОВ "ММК" у розмірі 21,8957%, номінальною вартістю 564 470,00грн., від попереднього учасника ОСОБА_4 у грудні 2015р., тобто боржник не був засновником та не приймав участь у формуванні статутного капіталу ТОВ "ММК".

Не подавалося апелянтом до матеріалів справи і доказів, які-б свідчили, що вищим органом ТОВ "ММК" у період 2015-2018р.р. вживалися заходи щодо зобов`язання ТОВ Магазин "Ізюминка" оплатити належну йому частку у статутному капіталі ТОВ "ММК", зокрема встановлювалися строки на здійснення такої оплати, або вживалися інші дії передбачені чинним законодавством.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 Закону України «Про господарські товариства», норми якого були чинними до 17.06.2018р., статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства.

Якщо учасники до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства не внесли (не повністю внесли) свої вклади, загальні збори учасників приймають одне з таких рішень:

- про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі;

- про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі;

- про ліквідацію товариства.

Аналогічна за змістом норма міститься у ст. 15 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», який набув чинності 17.06.2018р.

До матеріалів справи апелянтом, також долучено Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.03.2017р., згідно з якою Товариство з обмеженою відповідальністю "ММК" (ідентифікаційний код 25530682) зареєстровано 08.06.1998р.

Отже, враховуючи дату державної реєстрації ТОВ "ММК" та доводи апелянта щодо не оплати частки у статутному капіталі ТОВ "ММК" у розмірі 21,8957%, номінальною вартістю 564 470,00грн., зазначена частка, що належала ТОВ Магазин "Ізюминка", була неоплаченою задовго до її набуття боржником, а в цілому до часу її продажу у даній справі про банкрутство, більш ніж 20 років, втім учасниками ТОВ "ММК", в т.ч. і апелянтом не вживалося жодних дій, передбачених ч. 1 ст. 52 Закону України «Про господарські товариства» для врегулювання питання формування статутного капіталу товариства, а порушення своїх корпоративних прав апелянт вбачає лише внаслідок продажу спірної частки у справі про банкрутство, до якої не має жодного відношення.

Колегія суддів, також вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч. 3 ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», на яку посилається апелянт в обгрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема порушення своїх корпоративних прав, учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі лише в тій частині, в якій вона є оплаченою.

Проте, у даному випадку продаж спірної частки ТОВ Магазин "Ізюминка" у статутному капіталі ТОВ "ММК" відбувся не в результаті власного волевиявлення ТОВ Магазин "Ізюминка", а в процедурі ліквідації останнього ліквідатором, тобто в примусовому порядку та з метою погашення за рахунок одержаних від продажу коштів грошових вимог кредитора, тому внаслідок перебування особи у процедурі банкрутства в особливому правовому режимі, встановленому Законом, обмеження на продаж неоплаченої частки, передбачені ч. 3 ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», до продажу майна боржника в ліквідаційній процедурі банкрутства застосовуватись не можуть.

З урахуванням викладеного, не відноситься частка боржника у статутному капіталі іншої юридичної особи, яка є неоплаченою, і до прав та обов`язків боржника, які не можуть бути передані іншим особам, що передбачено ч. 2 ст. 49 Закону. До того-ж, до таких прав та обов`язків відносяться такі, що невід`ємно пов`язані з особою боржника, зокрема особисті немайнові права.

Таким чином, оскаржуваною ухвалою не було вирішено будь-яких прав, інтересів та обов`язків апелянта, а її скасування не призведе до вирішення питання про оплату належної ТОВ Магазин "Ізюминка" частки у статутному капіталі ТОВ "ММК" та захисту прав апелянта, оскільки навіть визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника у межах відновленої справи про банкрутство ТОВ Магазин "Ізюминка", на що посилається апелянт як на єдину можливість захисту свого порушеного, реалізацією спірної частки, корпоративного права, призведе лише до відновлення ТОВ Магазин "Ізюминка" у складі учасників ТОВ "ММК", втім до неможливості оплати цієї частки, враховуючи перебування боржника у процедурі банкрутства, а відтак і до необхідності вжиття учасниками ТОВ "ММК" заходів, передбачених ст. 15 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», для чого на даний час відсутні жодні перешкоди, в т.ч. пов`язані з реалізацією спірної частки у справі про банкрутство ТОВ Магазин "Ізюминка", зміною складу учасників ТОВ "ММК" та постановленням оскаржуваної ухвали.

При цьому, колегія суддів, також враховує, що ТОВ "ММК" було долучено до матеріалів справи лист ліквідатора на адресу ТОВ "ММК" від 07.03.2018р. № 01-34/48-03-1, згідно з яким ліквідатор пропонував прийняти загальним зборам цього товариства одне з рішень, передбачених ст. 52 Закону України «Про господарські товариства», втім загальними зборами ТОВ "ММК" відповідне питання вирішено не було, а відповідь ліквідатору не надана, натомість через рік після закриття провадження у даній справі про банкрутство апелянт та ТОВ "ММК" наполягають на скасуванні оскаржуваної ухвали внаслідок порушення законодавства щодо своєчасного формування статутного капіталу ТОВ "ММК", яке було допущено саме учасниками останнього, до компетенції яких, а не ліквідатора віднесено чинним законодавством вирішення питання застосування правових наслідків такого порушення, яке ними не вирішувались на протязі 20 років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Виходячи з усього вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта щодо вирішення оскаржуваною ухвалою його прав, інтересів та обов`язків є надуманими та безпідставними, а тому апеляційне провадження за апеляційною скаргою учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2018р. у справі № 904/7461/17, до якої приєдналося Товариство з обмеженою відповідальністю "ММК", вирішення питання прав та інтересів, якого, оскаржуваною ухвалою, також не вбачається, слід закрити.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 234, 235, 254, 264, 270, 271, 281, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2018р. у справі № 904/7461/17 та заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК" про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 - закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повна ухвала складена та підписана 28.01.2020 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.А. Коваль