ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Суми

22.01.2020 Справа № 920/181/18
Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А. за участі секретаря судового засідання Мудрицької С.Ю., розглянувши заяву представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРАМЕЙЯ» (вул. Курська, 18, м. Суми, 40020, ідентифікаційний код 34327895) б/н від 28.12.2019 (вх. № 3979к від 28.12.2019) про відстрочення виконання судового рішення у справі № 920/181/18

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Інженерний Центр «Реагент» (вул. Трудових Резервів, буд. 6, м. Дніпро, 49041, ідентифікаційний код 19313492),

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамейя» (вул. Курська, 18, м. Суми, 40020, ідентифікаційний код 34327895),

про стягнення 233845,66 грн,

за участю представників:

позивача - не з`явилися,

відповідача - не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

13.03.2018 позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь 792620,00 грн заборгованості за поставлений товар, 115396,79 грн пені, 39631,41 грн штрафу, 66374,41 грн інфляційних втрат та 12443,05 грн 3 % річних.

Рішенням господарського суду Сумської області від 16.09.2019 у справі № 920/181/18, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019, ухвалено: позов задовольнити частково; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамейя» (вул. Курська, 18, м. Суми, 40020, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Інженерний Центр «Реагент» (вул. Трудових Резервів, 6, м. Дніпро, 49041, ) 62748,22 грн пені, 43871,47 грн інфляційних втрат, 7176,44 грн 3 % річних, 14195,90 грн витрат по сплаті судового збору; в частині стягнення пені в сумі 29577,21 грн, інфляційних втрат в сумі 16564,98 грн, 3 % річних в сумі 5204,20 грн провадження у справі закрити; у задоволенні позову в іншій частині щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних відмовити.

На виконання рішення суду 28.12.2019 видано відповідний наказ.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамейя» (вул. Курська, 18, м. Суми, 40020, ідентифікаційний код 34327895) подав заяву (вх. № 3979к від 28.12.2019; фактично передана судді 02.01.2020), в якій просить суд відстрочити виконання рішення господарського суду Сумської області від 16.09.2019 у справі № 920/181/18 до 1 квітня 2020 року.

Заява вмотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Керамейя» займається виробництвом будівельних матеріалів, попит на які в зимовий період мінімальний, у зв`язку з чим відповідачем зупинено роботи виробничих ліній відповідача до 01.03.2019, а в частині виробничої лінії «Клін-КЕРАМ 1» до 01.04.2019 та зменшення кількості робочих днів та годи до 01.03.2019. негайне виконання грошових зобов`язань за вищезазначеним рішенням суду, як зазначає представник відповідача, у даний час ускладнено та може унеможливити своєчасне виконання інших не менш важливих зобов`язань, зокрема по сплаті заробітної плати та податків.

Ухвалою суду від 13.01.2020 у справі № 920/181/18 постановлено прийняти заяву до розгляду; призначити розгляд заяви на 22.01.2020, 10:00.

Учасники справи своїх представників в засідання суду 22.01.2020 не направили, письмових пояснень чи заперечень щодо заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду не подали, про дату, час та місце судового засідання повідомлені судом належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернуто на адресу суду відділенням поштового зв`язку.

Суд, розглянувши заяву представника відповідача про відстрочення виконання рішення суду від 16.09.2019 у справі № 920/181/18, визнав її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Згідно пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи -наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, для застосування передбачених цією нормою заходів, суду необхідно встановити чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі. Крім того, розглядаючи питання про відстрочку виконання рішення суду, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною третьою статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, перелік «обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення» у національному законодавстві є доволі нечітким. Обмеження стосовно можливого та допустимого строку відстрочки (розстрочки) виконання остаточного рішення у законі відсутнє. Відповідно, суд, який приймав рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для надання відстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

У той же час, зважаючи на те, що 1) виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); 2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); 3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - Суд) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (справа «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Сгеесе), від 19 березня 1997 року, пункт 40, ReportsofJudgmeNtsaNdDecisioNs 1997-II); 4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (справа «ІммобільяреСаффі» проти Італії», № 22774/93, пункт 74, ЕСНR 1999-V), а також беручи до уваги, те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, заява № 3236/03, пункт 43), Вищий господарський суд України вважає, що з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача, як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Савіцький проти України» від 26.07.2012 зазначено, що суд повторює, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

У свою чергу довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Розглянувши заяву представника відповідача про відстрочення виконання рішення суду у даній справі, господарський суд дійшов висновку, що обставини, на які останній посилається в її обґрунтування, не є тими обставинами, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду.

Крім того, відповідач не довів суду, як того вимагає стаття 331 Господарського процесуального кодексу України, що в даному випадку мають місце виняткові обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк, а також, що у відповідача як юридичної особи є такі обставини, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

На підставі вищевикладеного, господарський суд у задоволенні заяви представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРАМЕЙЯ» (вул. Курська, 18, м. Суми, 40020, ідентифікаційний код 34327895) б/н від 28.12.2019 (вх. № 3979к від 28.12.2019) про відстрочення виконання судового рішення у справі № 920/181/18 відмовляє за необґрунтованістю.

Керуючись статтями 233, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРАМЕЙЯ» (вул. Курська, 18, м. Суми, 40020, ідентифікаційний код 34327895) б/н від 28.12.2019 (вх. № 3979к від 28.12.2019) про відстрочення виконання судового рішення у справі № 920/181/18 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, встановлені статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

4. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала підписана суддею 27 січня 2020 року.

Суддя Є.А. Жерьобкіна