ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

13.01.2020м. ДніпроСправа № 904/6261/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.

та представників:

від позивача: Андрійко Є.Л.;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

до Лозуватського житлово-комунального підприємства (с. Лозуватка, Криворізького району, Дніпропетровської області)

про стягнення суми пені та 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за договором постачання природного газу № 3122/1718-БО-5 від 12.09.2017 у загальному розмірі 7 188 грн. 04 коп.,

Суддя Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з Лозуватського житлово-комунального підприємства (далі - відповідач) суму пені та 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за договором постачання природного газу № 3122/1718-БО-5 від 12.09.2017 у загальному розмірі 7 188 грн. 04 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 6 010 грн. 00 коп. - пеня;

- 1 178 грн. 04 коп. - 3% річних.

Також позивач просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем (покупцем) зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу № 3122/1718-БО-5 від 12.09.2017 в частині своєчасної оплати спожитого у період з жовтня 2017 року по березень 2018 року природного газу, який на теперішній час є оплаченим. Однак, за прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 8.2. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 28.11.2017 по 11.07.2018 в сумі 6 010 грн. 00 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних за загальний період прострочення з 28.11.2017 по 11.07.2018 в сумі 1 178 грн. 04 коп.

Також позивач просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 1093/20 від 10.01.2020), в якому він просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на те, що 08.01.2020 відповідачем було добровільно у повному обсязі погашено заявлену позивачем до стягнення заборгованість в сумі 7 188 грн. 04 коп., на підтвердження чого до матеріалів справи було долучено такі докази:

- платіжне доручення № 1 від 08.01.2020 на суму 4 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу "відшкодування штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних нарахувань за договором від 12.09.2017 № 3122/1718-БО-5; справа 904/6261/19" (а.с.89);

- платіжне доручення № 11 від 08.01.2020 на суму 3 188 грн. 04 коп. з призначенням платежу "відшкодування штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних нарахувань за договором від 12.09.2017 № 3122/1718-БО-5; справа 904/6261/19" (а.с.91). Також у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд розглянути справу без участі його представника.

У судове засідання 13.01.2020 з`явився представник позивача. Представник відповідача у вказане судове засідання не з`явився, однак, судом враховано та задоволено клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника.

У судовому засіданні 13.01.2020 представником позивача було викладено зміст позовних вимог, наведено доводи в їх обґрунтування.

Судом було озвучено зміст відзиву на позовну заяву, в якому відповідач просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Представником позивача у судовому засіданні було пояснено, що підтвердити надходження грошових коштів він не може, оскільки така інформація у нього відсутня.

Також представником позивача у судовому засіданні 13.01.2020 наголошено, що наслідки закриття провадження у справі йому відомі та зрозумілі, та заявлено усне клопотання про вирішення питання щодо повернення сплаченого ним судового збору з бюджету.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, розглянувши подані сторонами заяви про закриття провадження у справі, заслухавши представника позивача,

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 12.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник, позивач) та Лозуватським житлово-комунальним підприємством (далі - споживач, відповідач) було укладено договір постачання природного газу № 3122/1718-БО-5 (далі - договір, а.с.17-26), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умова договору. Природний газ, що постачається за договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (пункти 1.1. та 1.2. договору).

У пункті 1.3. договору визначено, що необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1. договору, споживач визначає самостійно.

Відповідно до пункту 2.1. договору постачальник передає споживачу в період з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтованим обсягом до 208,7 тисяч куб.м. в тому числі по місяцях, згідно графіку передбаченого у цьому пункті договору.

У розділі 12 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором купівлі-продажу, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 розділу ІІІ книги п`ятої Цивільного кодексу України.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 3.1. договору визначено, що постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Згідно з пунктом 3.7. договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

За приписами пункту 3.8. договору споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику, зокрема, підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Відповідно до пункту 4.1. договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493.

На виконання умов договору позивачем у період з жовтня 2017 року по березень 2018 року було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 1 616 532 грн. 14 коп., що підтверджується наступними актами приймання-передачі природного газу:

- актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 58 753 грн. 66 коп. (а.с. 28);

- актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2017 на суму 267 579 грн. 65 коп. (а.с. 29);

- актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2017 на суму 285 845 грн. 28 коп. (а.с. 30);

- актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2018 на суму 383 597 грн. 24 коп. (а.с. 31);

- актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2018 на суму 327 054 грн. 44 коп. (а.с. 32);

- актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2018 на суму 293 701 грн. 87 коп. (а.с. 33).

Вказані акти підписані позивачем та відповідачем без будь-яких зауважень щодо обсягів та якості отриманого природного газу, акти підписані представником відповідача та скріплені відтиском його печатки. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем дотримано вимоги договору в частині виконання його зобов`язань за договором.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку продавця за договором поставити природний газ відповідає обов`язок покупця оплатити вартість газу і наданих послуг.

У відповідності до частини 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Так, у пункті 5.1. договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за договором, встановлюється Положенням. На дату укладання договору ціна на природний газ становить 4 942 грн. 00 коп. за 1000 куб.м. (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України.). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Відповідно до пункту 5.2. договору, ціна за 1000 куб. метрів природного газу за договором на дату його укладення становить 7 907 грн. 20 коп., крім того податок на додану вартість (20%). Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9 488 грн. 64 коп.

За умовами пункту 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В порушення вказаних умов договору, відповідач поставлений у спірний період природний газ оплатив із порушенням визначених у пункті 6.1. договору термінів, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками (а.с.34-63).

Слід звернути увагу, що відповідно до пункту 10.3. договору визначено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Отже, за прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 8.2. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 28.11.2017 по 11.07.2018 в сумі 6 010 грн. 00 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних за загальний період прострочення з 28.11.2017 по 11.07.2018 в сумі 1 178 грн. 04 коп. Вказане і є причиною спору.

В той же час, в процесі розгляду справи судом, відповідачем було повідомлено, що 08.01.2020 відповідачем було добровільно у повному обсязі погашено заявлену позивачем до стягнення заборгованість в сумі 7 188 грн. 04 коп., на підтвердження чого до матеріалів справи були долучені платіжні доручення до довідки казначейства (а.с.89-92).

Суд відзначає, що вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, а саме:

- платіжним дорученням № 1 від 08.01.2020 на суму 4 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу "відшкодування штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних нарахувань за договором від 12.09.2017 № 3122/1718-БО-5; справа 904/6261/19" (а.с.89);

- платіжним дорученням № 11 від 08.01.2020 на суму 3 188 грн. 04 коп. з призначенням платежу "відшкодування штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних нарахувань за договором від 12.09.2017 № 3122/1718-БО-5; справа 904/6261/19" (а.с.91). Також у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд розглянути справу без участі його представника.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Дослідивши додані до відзиву на позовну заяву відповідача документи, судом встановлено, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість в сумі 7 188 грн. 04 коп. є погашеною після відкриття провадження у справі (17.12.2019) та на теперішній час у відповідача перед позивачем відсутня.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, господарський суд приходить до висновку, що закриття провадження у справі № 904/6261/19 не суперечить чинному законодавству та не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Частиною 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, про що було роз`яснено представнику позивача у судовому засіданні 13.01.2020.

Отже, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 1 921 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн. 00 коп.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (672 350 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову становила 7 188 грн. 04 коп., отже, сума судового збору за подання даного позову складала 1 921 грн. 00 коп. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Під час звернення із позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 1 921 грн. 00 коп., відповідно до платіжного доручення № 7011813 від 16.12.2019.

В той же час, відповідно до пункту 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

У судовому засіданні 13.01.2020 представником позивача було заявлено усне клопотання про повернення з бюджету судового збору в сумі 1 921 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, а також наявність клопотання позивача щодо повернення судового збору, сплаченого при поданні позову, суд вважає за доцільне в порядку, визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", повернути позивачу сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп., оскільки провадження у справі закривається з підстави, яка не віднесена до виключень, зазначених в пункті 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", що, відповідно, є причиною для повернення судового збору позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 123, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 904/6261/19 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Лозуватського житлово-комунального підприємства про стягнення суми пені та 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за договором постачання природного газу № 3122/1718-БО-5 від 12.09.2017 у загальному розмірі 7 188 грн. 04 коп.

Повернути Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп., сплачений згідно з платіжним дорученням № 7011813 від 16.12.2019, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, тобто з 13.01.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений і підписаний 13.01.2020.

Суддя Ю.В. Фещенко