РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2020Справа № 910/7116/19
За позовом Акціонерне товариство "Укртрансгаз"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК"

про стягнення 356 400,00 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" про стягнення 356 400,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № про закупівлю товарів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 відкрито провадження у справі № 910/7116/19 та призначити підготовче засідання на 01.07.2019.

Ухвалою суду від 01.07.2019 відкладено підготовче засідання на 09.09.2019.

09.09.2019 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 23.09.2019 розгляд справи призначено на 04.11.2019.

04.11.2019 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 07.11.2019 розгляд справи призначено на 22.11.2019.

В підготовче судове засіданні 22.11.2019 представник позивача з?явився, надав свої усні пояснення.

В підготовче судове засіданні 22.11.2019 представник відповідача не з?явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2019 відкладено розгляд справи на 20.01.2020.

В судове засідання 20.01.2020 представник позивача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 20.01.2020 представник відповідача повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, вмотивованих заяв та клопотань до суду не надав.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 20.01.2020 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

26.01.2018 між позивачем, як покупцем та відповідачем, як постачальником укладено договір на закупівлю товарів №, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товари, а покупець зобов`язується прийняти й оплати товари , на умовах викладених у договорі.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується протягом одного року з моменту підписання цього договору, передати у власність покупцеві товари - нафта і дистиляти (Бензин та дизельне паливо), зазначені у специфікації, яка наведена в додатку № 1 до цього договору, а покупець прийняти і оплатити такі товари.

Загальна сума цього договору становить, 3 564 000 ( три мільйони п`ятсот шістдесят чотири тисячі грн 00 коп.), в т.н. ПДВ 594 000,00 грн (п`ятсот дев`яносто чотири тисячі гри. 00 кой.) Ціна за одиницю товару, з урахуванням умов поставки,зазначена в Додатку №1 до цього договору (розділ 3 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору покупець оплачує постачальнику товари протягом 30-ти (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами, акту приймання-передачі товарів. Моментом поставки товарів вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товарів.

Розділом 5 договору визначено умов поставки товару: строк поставки товарів: протягом 10 днів з дня підписання сторонами договору; поставка товарів може здійснюватися окремими партіями; обсяг і асортимент кожної партії визначається покупцем самостійно у письмовій формі заяви-анкети на поставку товару; відпуск товарів покупцю здійснюється на підставі карток на пальне (штрих-карка); місце поставки (передачі) Товарів: за місцезнаходженням АЗС Постачальника на території таких областей: Вінницької, Волинської, Дніпровської,. Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівсьшї, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернігівської; Чернівецької; перелік АЗС, на яких здійснюється поставка Товарів, зазначений в додатку 4 до цього Договору; підтвердженням фактичного одержання покупцем товару на .АЗС є чек з POS-терміналу та фіскальний чек ЕККА; інші умови поставки товарів зазначені в: до датку-5. до цього договору.

Пунктом 1 Додатку 5 до договору сторони погодили, що передача товарфі покупцю здійснюється з використанням карток на пальне.

Відповідно до п. 4 Додатку №5 до договору, постачальник безкоштовно надає у користування покупцеві електронні картки на пальне в кількості, необхідній для покупця. Передача постачальником покупцю карток на пальне оформлюється сторонами актом приймання-передачі карток на пальне. Картка на пальне не є платіжним засобом. Строк дії карток на пальне два роки. Наявність картки на пальне дозволяє її пред`явнику фактично отримати товар на АЗС. Кількість, вид, марка товару, кількість необхідних покупцю карток на пальне, добові ліміти товару з 00:00 до 24:00 годин однієї доби за певною карткою на пальне, в разі необхідності зазначаються сторонами в заяві, зразок якої наведений в додатку 6 до цього Договору. В разі наявності у покупця власного електронного кабінету, покупець може проводити заміни лімітів, поповнення, блокування та перепрограмування карток на пальне самостійно, згідно власних потреб в межах умов цього договору.

На виконання умов договору відповідач відповідно до вимог Розділу 5 Договору та Додатку № 5 передав позивачу електронні картки, про що складено Акти приймання - передачі талонів (електронні картки) №18 від 26.01.2018 року, №18 та № 18 від 05.02.2018 року .

В п. 6 Додатку 5 договору зазначається, що товари вважаються переданими на відповідальне зберігання позивачем відповідачу з дати підписання відповідного акту приймання-передачі товарів та зберігаються відповідачем до моменту фактичної заправки автотранспортних засобів покупця (довірених осіб Покупця) на АЗС, але не пізніше ніж до закінчення строку дії договору в частині постачання товарів. Вартість послуг по зберіганню товарів постачальником в резервуарах АЗС включено до вартості товарів.

Позивач зазначає, що розрахувався за поставлене пальне, що підтверджується платіжними дорученнями від 13.02.2018 року за № 2787 на суму 866 000,00 грн., від 12.03.2018 року за № 4948 на суму 1 179 000,00 грн., від 12.03.2018 за №4947 на суму 1519000,00 грн.

У зв`язку із посиленням систем безпеки та введенням з 01.07.2018 року карток на пальне (талони) нового зразка, Постачальник в порядку п. 6.4.7 Договору здійснив обмін карток на пальне неотовареного товару старого взірця на заміну карток на пальне нового зразка про що складено Акт приймання - передачі карток на пальне (талонів) від 14.06.2018 року .

Позовні вимоги обґрунтовані не виконанням відповідачем взяти на себе зобов`язань за договором, оскільки всупереч умовам договору позивач за паливними картками (талонами) неодноразово та безпідставно на АЗС «АМІК» отримав відмову у отриманні товару, зокрема в отриманні 1 160 літрів бензину марки А- 95, що є залишком неотовареного (неотримаманого зі зберігання) товару за договором. Про факти неналежного надання послуг по передачі товару на АЗС, а також в зв`язку із закінченням 31.12.2018 року терміну дії талонів, позивач направив на адресу відповідача листа № 2601ВИХ-18-2617 від 27.12.2018 року, в якому просив постачальника провести заміну залишку невикористаних талонів на отримання 1160 літрів бензину марки А-95. ТОВ «ТЕХОЙЛ НК» залишило його без розгляду, відповіді не направило.

02.04.2019 року позивачем пред`явлено відповідача претензію №16 з вимогою щодо заміни та передачі талонів на отримання на АЗС бензину марки А-95 у кількості 1 160 літрів в автотранспортні засоби покупця та здійснення оплати штрафу в сумі 356 400, 00 грн.. Дана претензія залишилась відповідачем без задоволення.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня урозмірі 0.1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 №01-06/249 «Про постанови Верховного суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів» застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафної санкції, передбаченої абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, допускається за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо, між іншим, порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Суд відзначає, що відповідач не надав ніяких доказів, які б спростовували зазначене позивачем, вимоги позивача щодо зобов`язання позивача передати відповідачеві електронні картки (талони) на отримання бензину марки А-95 у кількості 1160 літрів на АЗС на умовах договору та відпускати його в автотранспортні засоби позивача матеріалами справи та умовами договору підтверджені в зв`язку із чим підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок позивача а штрафу, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 356400,00 грн. штрафу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХОЙЛ НК» (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5В, ідентифікаційний код 41486736) виконати в натурі зобов`язання за договором, передбачені пунктами 6.3.4 та 6.3.5, а саме зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХОЙЛ НК» (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5В, ідентифікаційний код 41486736) передати Акціонерному товариству «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801) електронні картки (талони) на отримання бензину марки А-95 у кількості 1160 літрів на АЗС на умовах договору та відпускати його в автотранспортні засоби Акціонерного товариства «Укртрансгаз».

3. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХОЙЛ НК» (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5В, ідентифікаційний код 41486736) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801) штраф в розмірі 356 400 (триста п`ятдесят шість тисяч чотириста) грн., 00 коп., судовий збір в розмірі 7267 (сім тисяч двісті шістдесят сім) грн.

4. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.01.2020

Суддя В.І. Мельник