ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

27 січня 2020 року Справа № 926/138/20

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гончарук Олег Валентинович, розглянувши матеріали

за позовом Фермерського господарства "Одотюки", смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області

до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, м. Чернівці

про визнання права на земельну ділянку розміром 10,0000 га на умовах оренди згідно проекту із землеустрою щодо відведення в оренду зазначеної земельної ділянки

В С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство "Одотюки" звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, в якому просить:

- визнати неправомірним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №24-1306/14-19-СГ від 09.10.2019 про відмову позивачу в особі голови фермерського господарства "Одотюки" у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, розташованої на території Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, розміром 10,0000 га, кадастровий номер :01:002:0086, із цільовим призначенням "для ведення фермерського господарства";

- визнати за фермерським господарством "Одотюки" право на земельну ділянку розміром 10,0000 га, за кадастровим номером :01:002:0086, розташованої на території Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області із цільовим призначенням "для ведення фермерського господарства "Одотюки", на умовах оренди згідно проекту із землеустрою щодо відведення в оренду зазначеної земельної ділянки.

Свій позов позивач обґрунтовує обставинами, пов`язаними з наданням рішенням Луковецької сільської ради від 02.08.2006 та розпорядженням Вижницької районної державної адміністрації від №319 від 19.06.2007 погоджень голові фермерського господарства щодо місця розташування земельної ділянки та наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років площею 10 га із земель запасу Лукавецької сільської ради в урочищі "Африка" за межами населеного пункту для ведення фермерського господарства.

На підставі виготовленої документації із землеустрою позивач звернувся до відповідача з заявою про затвердження цієї документації та передачі вказаної земельної ділянки в оренду фермерському господарству, проте, оскаржуваним наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №24-1306/14-19-СГ від 09 жовтня 2019 року позивачу відмовлено у затвердженні проекту із землеустрою та наданні земельної ділянки в оренду, у зв`язку з невідповідністю його пункту 3 статті 136 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

За змістом положень статті 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186 ЗК України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК України).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частини десята, тринадцята та чотирнадцята статті 123 ЗК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду). А відмова особі у наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність в неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Конституційний Суд України у рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України вирішив, що:

- положення пункту 1 частини першої статті 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно зі статтею 151 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Якщо ж особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких ці органи приймають відповідні рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

У своєму позові позивач звернувся до суду з позовом на захист свого інтересу в отриманні земельної ділянки для ведення фермерського господарства, який не було реалізовано внаслідок відмови Держгеокадастру в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області в частині відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду спірної земельної ділянки.

Наявність існуючого речового права позивача або інших осіб на спірну земельну ділянку судом не встановлено.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Судом встановлено, що позовна вимога про визнання неправомірним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №24-1306/14-19-СГ від 09 жовтня 2019 року про відмову позивачу в особі голови фермерського господарства "Одотюки" у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, розташованої на території Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області розміром 10 га, кадастровий №:01:002:0086 з цільовим призначенням "для ведення фермерського господарства", не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Відтак, у відкритті провадження у справі в частині вимоги про визнання неправомірним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №24-1306/14-19-СГ від 09 жовтня 2019 року, слід відмовити.

Щодо іншої частини позову, а саме вимоги щодо визнання за фермерським господарством "Одотюки" права на земельну ділянку розміром 10,0000 га, за кадастровим номером :01:002:0086, розташованої на території Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області із цільовим призначенням "для ведення фермерського господарства "Одотюки", на умовах оренди згідно проекту із землеустрою щодо відведення в оренду зазначеної земельної ділянки, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 162 Господарського кодексу України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява Фермерського господарства "Одотюки", в частині вимоги про визнання за фермерським господарством права на земельну ділянку розміром 10 га на умовах оренди згідно проекту із землеустрою щодо відведення в оренду зазначеної земельної ділянки, підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням п. 9, 10 ст. 162 ГПК України, а саме: позивачем не додано до позовної заяви попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи та не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви Фермерського господарства "Одотюки", в частині вимоги про визнання за фермерським господарством права на земельну ділянку розміром 10 га на умовах оренди згідно проекту із землеустрою щодо відведення в оренду зазначеної земельної ділянки, без руху з наданням позивачу строку для усунення вищезазначених недоліків.

Суд звертає увагу заявника на положення ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

При цьому, суд зазначає, що після усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Керуючись статтями 4, 12, 162, 164, 174, 175, 176, ч. 2 ст. 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання неправомірним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №24-1306/14-19-СГ від 09.10.2019 про відмову позивачу в особі голови фермерського господарства "Одотюки" у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, розташованої на території Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області розміром 10,0000 га, кадастровий номер :01:002:0086 з цільовим призначенням "для ведення фермерського господарства".

2. В частині вимоги про визнання за фермерським господарством "Одотюки" права на земельну ділянку розміром 10,0000 га, за кадастровим номером :01:002:0086, розташованої на території Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області із цільовим призначенням "для ведення фермерського господарства "Одотюки", на умовах оренди згідно проекту із землеустрою щодо відведення в оренду зазначеної земельної ділянки - позовну заяву Фермерського господарства "Одотюки" до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, - залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк, для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не перевищує десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме: надати суду підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

4. Попередити Фермерське господарство "Одотюки", що у разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в частині відмови у відкритті провадження у справі в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 27.01.2020.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя О. В. Гончарук