ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" січня 2020 р. Cправа № 902/810/19

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому зсіданні матеріали справи

за позовом: Вінницького медичного коледжу імені академіка Д.К. Заболотного (вул. Пирогова, буд. 57, м. Вінниця, 21037)

до: Комунального закладу "База спеціального медичного постачання" (вул. Писарєва, буд. 23, м. Вінниця, 21036)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028)

про виселення із займаного приміщення

за участю секретаря судового засідання Стафійчук І.С.,

представників сторін:

позивача не з`явився;

відповідача Манжуловський О.Ф. керівник;

третьої особи не з`явився;

присутні ОСОБА_1 , ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Вінницького медичного коледжу імені академіка Д.К. Заболотного № 508/1 від 20.09.2019 з позовними вимогами до Комунального закладу "База спеціального медичного постачання" про виселення відповідача із займаного приміщення з поверненням приміщення позивачу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідно до умов тристороннього Договору № 63-13-пр оренди нерухомого майна, що є об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області від 19.02.2013, погодженого Рішенням 14 сесії Вінницької обласної ради від 19.02.2013 № 507, позивач (Балансоутримувач за Договором) передав, а відповідач (Орендар за Договором) прийняв по Акту прийому-передачі від 19.02.2013 в строкове платне користування (оперативну оренду) частину другого поверху гуртожитку № 2, розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Писарєва, 23, загальною площею 205,3 кв.м. для розміщення бюджетної організації.

Пунктом 11.1. вказаного Договору строк оренди визначений на 2 роки і 11 місяців - до 19.01.2016 включно. Дія Договору припиняється з дати закінчення строку, на який його було укладено (п. 11.7 Договору), а відповідно до п. 11.5. Договір може бути продовжений в порядку, визначеному Органом управління майном. Пунктами 2.3., 5.3, 5.16 Договору передбачено, що у разі припинення дії Договору Орендар повертає майно по акту приймання-передачі.

Станом на день звернення до суду з даною позовною заявою Договір з відповідачем не продовжено, орендоване приміщення останній не звільнив і не передав, а тому перебуває там без належних правових підстав.

Відповідачу неодноразово протягом 2016-2019 років надсилалися письмові вимоги про звільнення приміщення, на які останній або не реагував, або посилався на скрутне матеріальне становище, через яке не мав змоги укласти договір оренди іншого приміщення.

З огляду на наведене, Вінницький медичний коледж ім. академіка Д.К. Заболотного звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів шляхом виселення відповідача із займаного приміщення з поверненням його позивачу.

Ухвалою суду від 27.09.2019 позов залишено без руху на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків: 5 днів з дня вручення ухвали суду.

Ухвалою суду від 08.10.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/810/19 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.10.2019 об 11:00 год. В порядку ст. 50 ГПК України залучено до участі в розгляді справи Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

18.10.2019 до суду надійшов відзив № 214 від 17.10.2019, в якому відповідач наводить заперечення проти позову наголошуючи на тому, що Договір № 63-13-пр оренди нерухомого майна від 19.02.2013 не припинив свою дію.

21.10.2019 до суду надійшло клопотання третьої особи № 01-02/1103 від 21.10.2019 про розгляд справи без участі її представника. При цьому зазначено, що третя особа підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Підготовче засідання, призначене на 23.10.2019, не відбулось у зв`язку з знеструмленням електричної мережі суду 23.10.2019 в період часу з 09:43 год. по 14:09 год.. З огляду на наведене, ухвалою суду від 23.10.2019 підготовче засідання призначено на 13.11.2019.

За результатами судового засідання 13.11.2019 підготовче засідання відкладено на 05.12.2019.

04.12.2019 до суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача № 249 від 03.12.2019, де останній вказує, що строк дії Договору № 63-13-пр, відповідно до п.11.1, становить 2 роки 11 місяців, та діє до 19.11.2021 року.

Розгляд справи 05.12.2019 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Матвійчука В.В. на лікуванні, про що учасників справи повідомлено телефонограмами, та на сайті Господарського суду Вінницької області розміщено відповідне оголошення.

Після виходу судді з лікарняного, ухвалою суду від 16.12.2019 продовжено строк підготовчого провадження по справі на 30 днів, призначено підготовче засідання на 26.12.2019.

За результатами підготовчого засідання 26.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 23.01.2020.

16.01.2020 до суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення № 26 від 14.01.2020 з копіями додаткових доказів.

Як передбачено ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом.

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. 2 ст. 114 ГПК України).

На стадії підготовчого провадження суд надав учасникам справи можливість подати додаткові письмові пояснення на підтвердження своїх доводів та заперечень (за наявності).

Як наголошено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 902/271/19 стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя. На важливість дотримання строку на подання доказів звертав свою увагу Верховний суд у поставах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 03.04.2019 № 913/317/18.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

Отже, надання доказів можливе на стадії підготовчого провадження.

Згідно з ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на те, що справа перебуває на стадії розгляду по суті, відсутність обґрунтованого клопотання з боку відповідача з мотивацією подання таких доказів на даній стадії судового процесу, суд залишає податкові письмові пояснення № 26 від 14.01.2020 відповідача з доданими доказами без розгляду.

На визначену судом дату з`явився представник відповідача.

Позивач та третя особа правом участі в засіданні суду не скористалися, пояснень причин неявки суду не повідомили. При цьому суд зважає, що про час та місце розгляду справи учасники повідомлені ухвалою суду від 26.12.2019, яка направлена на поштові адреси, та за інформацією АТ «Укрпошта» отримана останніми 02.01.2020.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення позивача та третю особу про дату, час та місце судового слухання.

Одночасно суд зважає на заяву третьої особи про розгляд справи за відсутності її представника.

З урахуванням неявки представників позивача та третьої особи суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 23.01.2020 прийнято судове рішення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати 23.01.2020 представник відповідача не з`явився, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2013 року між Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області (третя особа, за Договором Орендодавець), Базою спеціального медичного об`єднання (відповідач, за Договором Орендар) та Вінницьким медичним коледжем ім. академіка Д.К. Заболотного (позивач, за Договором Балансоутримувач) укладено Договір № 63-13-пр оренди нерухомого майна, що є об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області. (надалі Договір)

Згідно з предметом Договору Балансоутримувач передає, а Орендар приймає в строкове платне користування (оперативну оренду) частину другого поверху гуртожитку № 2, розташованого за адресою: вул. Писарєва, б.23, м. Вінниця, загальною площею 205,3 кв.м., згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину цього Договору (додаток №1), для розміщення бюджетної організації.

Вартість об`єкта визначена згідно зі звітом про оцінку на 30 вересня 2010 року і становить 1168978,0 грн. (п. 1.2. Договору)

Об`єкт оренди є спільною власність територіальних громад області і знаходиться на балансі Вінницького медичного коледжу ім. академіка Д.К. Заболотного. (п. 1.4. Договору)

Відповідно до п. 2.1. Договору вступ Орендаря у володіння та користування об`єктом оренди настає одночасно із підписанням з Балансоутримувачем акта приймання-передачі вказаного об`єкта, який складається протягом десяти днів з моменту підписання сторонами цього Договору.

За змістом п. 2.2. Договору передача об`єкта в оренду не спричиняє передачу права власності на нього. Об`єкт залишається власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області, а Орендар володіє і користується ним протягом строку оренди.

Згідно п. 2.3. Договору у разі припинення цього Договору об`єкт оренди повертається Балансоутримувачу в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, відповідно до порядку, встановленому п. 2.1. Договору. Об`єкт оренди вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Обов`язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає об`єкт оренди іншій стороні за Договором. (п. 2.4. Договору)

Відповідно до п. 3.1. Договору за користування та володіння об`єктом оренди Орендар сплачує орендну плату, яка визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням 16 сесії Вінницької обласної Ради 3 скликання від 15 вересня 2000 року, зі змінами і доповненнями, або за результатами - конкурсу на право оренди і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - жовтень 2012 р. - 777,20 гри. Орендна плата за перший місяць оренди - лютий 2013 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за листопад - січень 2013 року.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. (п. 3.2. Договору)

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. (п. 3.3. Договору)

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із Сторін у разі зміни Методики розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від Сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. (п. 3.4. Договору)

Орендар та Балансоутримувач укладають додаткову угоду до даного договору щодо відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг. (п. 3.5. Договору)

Визначена орендна плата перераховується Орендарем Балансоутримувачу у повному обсязі щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним. Необхідні платежі нараховуються з моменту підписання акту приймання-передачі. (п. 3.6. Договору)

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується Балансоутримувачем відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Сума відшкодування експлуатаційних витрат (за 1 кв.м.) змінюється пропорційно законодавчій зміні розміру мінімальної заробітної плати . (п. 3.7. Договору)

Балансоутримувач до 22 числа кожного місяця підготовлює рахунки по орендній платі, а Орендар зобов`язаний протягом двох робочих днів отримати зазначені рахунки, розписавшись про їх отримання в відомості на отримання рахунків. (п. 3.8. Договору)

Орендар має право протягом трьох днів з моменту отримання рахунку, в разі непогодження з сумою, виставленою в рахунку, надати Балансоутримувачу свої обґрунтовані письмові заперечення. Балансоутримувачу розглядає заперечення Орендаря протягом трьох робочих днів та в разі погодження змінює суму, виставлену в рахунку. (п. 3.9. Договору)

В разі якщо Орендар в термін, передбачений п.3.8. Договору, не з`явився для отримання рахунку або своєчасно не надав свої письмові заперечення щодо загальної суми виставленої в рахунку - загальна сума виставлена в рахунку до сплати є безспірною. (п. 3.10. Договору)

При проведенні платежів, в разі наявності боргу по сплаті орендної плати, плати за комунальні послуги та експлуатаційні витрати, сума платежу в першу чергу зараховується на відшкодовування витрат Балансоутримувача, пов`язані з одержанням виконання, погашення пені за прострочення платежів, а потім на погашення суми боргу відповідно по експлуатаційним витратам, комунальним послугам, орендній платі. (п. 3.11. Договору)

У разі припинення дії даного Договору орендна плата сплачується Орендарем по день фактичної передачі приміщення Балансоутримувачу. (п. 3.12. Договору)

Означеним Договором сторонами також погоджено ряд інших умов, зокрема: права і обов`язки сторін, відповідальність сторін, інші мови Договору.

Відповідно до п. 11.1. Договору цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 19 лютого 2013 року до 19 січня 2016 року включно.

Зміна або припинення Договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що вносяться, розглядаються сторонами протягом 20 днів. (п. 11.3. Договору)

Договір може бути продовжений в порядку визначеним Органом управління майном. (п. 11.5. Договору)

За актом приймання-передачі від 19.03.2013 Балансоутримувач передав, а Орендар прийняв у користування за спірним договором нежитлове приміщення, що перебуває на балансі Вінницького медичного коледжу ім. академіка Д.К. Заболотного, загальною площею 205,3 кв.м., розташоване за адресою: м. Вінниця, вул. Писарєва, 23.

За доводами позивача, станом на день звернення до суду з даною позовною заявою Договір з відповідачем не продовжено, орендоване приміщення останній не звільнив і не передав, та перебуває там без належних правових підстав.

Перед закінченням строку оренди відповідач намагався продовжити її термін чи укласти новий договір, проте такого рішення власник майна (Вінницька обласна рада) не прийняв, в підтвердження чого позивач посилається на наступні листи:

лист Управління спільної комунальної власності територіальних громад №01- 03-07/1653 від 16.12.2015, адресований відповідачу та позивачу з роз`ясненням процедури продовження договору оренди;

лист Управління спільної комунальної власності територіальних громад № 01- 03-07/1500 від 24.12.2015, адресований позивачу, відповідачу та іншим особам, який містить повідомлення про закінчення терміну оренди 19 січня 2016 року та роз`яснення подальших дій орендарів у випадку виявлення бажання продовження оренди;

лист відповідача вих. № 469 від 24.12.2015 на адресу позивача з клопотанням про передачу пакету документів для продовження договору оренди;

лист відповідача вих. № 44 від 24.12.2015 на адресу позивача з клопотанням про передачу пакету документів для продовження договору оренди;

лист Управління спільної комунальної власності територіальних громад №01- 03-02/49 від 15.01.2016, адресований позивачу та іншим з роз`ясненням процедури продовження договору оренди.

Позивач вказує, що відповідачу неодноразово протягом 2016-2019 років надсилалися письмові вимоги про звільнення приміщення, на які останній або не реагував, або посилався на скрутне матеріальне становище, через яке не мав змоги укласти договір оренди іншого приміщення.

Відповідач, в свою чергу, заперечує проти доводів позивача посилаючись на наступне.

Відповідно до п.11.1 Договору № 63-13-пр строк оренди становить 2 роки і 11 місяців - до 19 січня 2016 року включно.

При цьому, п.11.5 Договору визначено, що Договір може бути продовжений в порядку визначеному Органом управління майном, а саме: «Порядок передачі в оренду майна, що є об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області» від 28.10.2011, затверджений рішенням 7 сесії Вінницької обласної Ради 6 скликання № 220 (надалі Порядок № 220).

Так, на виконання вимог даного Порядку № 220 та керуючись листом Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області від 05.11.2015 № 01-03-07/1500 відповідач листом від 09.11.2015 № 423 звернувся до позивача з проханням продовжити Договір терміном до 3 років.

У відповідь відповідач отримав лист-відповідь позивача від 10.11.2015 № 686, з поясненням про те, що для продовження договору оренди звернення відповідача адресовано третій особі.

Після чого, позивач надіслав відповідачу листа від 02.12.2015 № 739 в якому повідомляв про необхідність надання повного пакету документів відповідно до листа третьої особи № 01-03-07/1500 від 05.11.2015, в якому зазначив, що підтримає рішення власника майна.

Відповідно до листа від 02.12.2015 № 739 та Порядку № 220 відповідач надіслав позивачу лист від 02.12.2015 № 433 в якому надав перелік необхідних документів, а саме: звіт про незалежну оцінку вбудованих приміщень 2 поверху-будівлі гуртожитку загальною площею 205,3 м. кв., що розташована за адресою м. Вінниця, вул. Писарева, 23 від 31.10.2015; рецензію на звіт про незалежну оцінку вбудованих приміщень 2 поверху будівлі гуртожитку загальною площею 205,3 м. кв., що розташована за адресою м. Вінниця, вул. Писарева, 23 від 13.11.2015; лист-звернення від 09.11.2015 № 423.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відповідач направив позивачу проект договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що є об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області.

Крім того, бажаючи продовжити договір оренди відповідач звертався з листами № 446 від 14.12.2015, № 447 від 14.12.2015, № 448 від 14.12.2015 до третьої особи та Департаменту охорони здоров`я та курортів Вінницької ОДА з проханням продовжити договір оренди, терміном до 3 років.

На лист відповідача № 447 від 14.12.2015 третя особа повідомила (лист від 16.12.2015 № 01-03-07/1653), що відповідно до Регламенту Вінницької обласної Ради, для продовження договору оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад області, відповідачу необхідно звернутися з відповідною заявою безпосередньо до балансоутримувача даного майна. В свою чергу, позивач зобов`язаний звернутися до Департаменту охорони здоров`я та курортів Вінницької ОДА з відповідним листом- клопотанням, з наданням відповідного пакету документів .

Після розгляду вищезазначеного звернення, Департаментом охорони здоров`я та курортів Вінницької ОДА направляється Управлінню спільної комунальної власності, разом із матеріалами, лист-клопотання та проект рішення Вінницької обласної Ради, погодженні з обласною державною адміністрацією (в особі голови ОДА або його заступників) щодо винесення даного питання на розгляд чергової сесії обласної Ради.

Також третя особа повідомила, що дозвіл продовжити договір оренди оформляється у вигляді рішення обласної Ради або розпорядження голови обласної Ради.

У відповідь на лист третьої особи від 16.12.2015 № 01-03-07/1653 відповідач звернувся листом від 24.12.2015 р. № 469 до якого повторно надав з свого боку всі необхідні документи, та поставив до відома позивача, що для продовження дії договору оренди приміщення згідно листа Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області від 16.12.2015 № 01-03-07/1653 позивачу необхідно звернутися до Департаменту охорони здоров`я та курортів Вінницької ОДА з листом-клопотанням, до якого потрібно додати вказані в ньому документи.

Проте, позивач не дотримуючись процедури визначеної Порядком № 220, листом від 17.12.2015 № 09-5256 звернувся до третьої особи щодо продовження орендних відносин з відповідачем, а не до Департаменту охорони здоров`я Вінницької ОДА.

Крім того відповідач наголошує, що з метою отримання дозволу Органу управління майном повторно звертався (листи від 22.03.2017 № 112 та від 22.03.2017 № 113) до позивача з проханням продовжити термін дії договору оренди, терміном до 3 років, на які відповіді не отримав.

З огляду на наведене, відповідач стверджує, що позивач не надав необхідні документи на погодження Департаменту охорони здоров`я та курортів Вінницької ОДА, чим порушив процедуру визначену Порядком № 220.

Як встановлено судом, в період з січня 2016 по грудень 2016 між Балансоутримувачем та Орендарем укладено ряд додаткових угод до Договору, якими визначено помісячний розмір орендної плати та відшкодування витрат по комунальних платежах.

В подальшому, в період 2017-2019 років позивач неодноразово звертався до відповідача з листами (№ 598 від 06.11.2017, № 626 від 30.11.2017, № 46 від 06.02.2018, № 477 від 21.09.2018, № 193 від 24.04.2019, № 449 від 10.06.2019) з вимогою про звільнення орендованого приміщення.

Проте, як встановлено судом, відповідач не звільнив займане приміщення, що стало підставою звернення позивача до суду із цим позовом.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Разом із тим за змістом статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Під час вирішення спору судом встановлено, що орендоване майно є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється також і дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у частині 1 статті 2 якого наведено аналогічне визначення оренди.

Таким чином, відповідно до положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" сторонами договору найму (оренди) з відповідними правами та обов`язками є наймодавець (орендодавець) і наймач (орендар).

Як уже зазначалося, 19.02.2013 укладено тристоронній договір про передачу майна територіальних громад Вінницької області в оренду, за умовами якого Орендодавцем є Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області, Орендарем - КП «База спеціального медичного об`єднання».

Третьою стороною зазначеного договору є Балансоутримувач - Вінницький медичний коледж ім. академіка Д.К. Заболотного, на якого згідно із зазначеним Договором покладено наступні обов`язки: передати Орендарю в оренду майна по акту приймання-передачі; не вчиняти дії, які б перешкоджали Орендарю користуватися об`єктом оренди на умовах цього Договору; розподіляти та спрямовувати отриману орендну плату відповідно до бюджету та органу, уповноваженому Вінницькою обласною Радою управляти нерухомим майном в пропорціях визначених рішенням обласної Ради; контролювати виконання умов цього Договору; здійснювати необхідну претензійно-позовну роботу в разі порушення умов цього Договору. (пункти 7.1-7.5. Договору).

Суд зазначає, що саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України), які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право визначати юридичну долю свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 910/12224/17.

Оскільки чинне законодавство не надає Вінницькому медичному коледжу ім. академіка Д.К. Заболотного права виступати Орендодавцем щодо спірного нерухомого майна та мати права орендодавця, Балансоутримувач не наділений правом заявляти вимогу про зобов`язання Орендаря повернути орендоване майно.

Статтею 3 Цивільного кодексу України визначено свободу договору, однак положення договору, який укладено між орендодавцем, балансоутримувачем і орендарем, не можуть суперечити закону, зокрема тому, що лише у наймодавця (орендодавця) є право звертатися до суду з позовом про повернення об`єкта оренди.

Наявність у Договорі пункту 11.5., за змістом якого Договір може бути продовжений в порядку визначеним Органом управління майном, не впливає на те, що саме Орендодавець має право звертатися до суду з позовом про повернення орендованого майна.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Судом встановлено, що саме Балансоутримувач, а не Орендодавець надсилав Орендарю листи з вимогою про звільнення орендованого приміщення.

Оскільки чинне законодавство не надає Балансоутримувачу права виступати Орендодавцем щодо орендованого нерухомого майна та мати права Орендодавця, відповідно, Балансоутримувач не вправі заявляти вимогу про зобов`язання Орендаря повернути орендоване майно, як і повідомляти відповідачеві про відсутність наміру продовжити Договір. Отже, Балансоутримувач не має права замість власника (Орендодавця) вимагати виселення Орендаря.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 06.09.2019 у справі № 910/7364/18, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.10.2019 у справі № 910/4446/19.

Також відповідну правову позицію стосовно прав орендодавця і балансоутримувача згідно з договором оренди комунального майна викладено у постановах Верховного Суду України від 07.06.2017 у справі № 910/9480/16, від 07.06.2017 у справі № 910/9482/16.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Поряд із тим, надаючи оцінку порушеного права позивача за захистом якого він звернувся до суду з позовом, суд враховує, що при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Зокрема, відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відтак, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За приписами ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду спору має бути встановлено не лише наявність підстав на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Відтак, з огляду на встановлені вище обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем, не доведено належними, допустимими та достовірними доказами заявлені у даній справі вимоги, тобто не доведено факту порушення з боку відповідача прав позивача, за захистом яких останній звернувся до суду, а відтак, у задоволенні вимог позивача про виселення відповідача із займаного приміщення з поверненням приміщення позивачу слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

В позові відмовити.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 28 січня 2020 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Пирогова, буд. 57, м. Вінниця, 21037)

3 - відповідачу (вул. Писарєва, буд. 23, м. Вінниця, 21036)

4 - третій особі (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028)