РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.01.2020Справа № 910/11186/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., при секретарі судового засідання Гарашко Т.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва" (вул.Симиренка, 17, м.Київ, 03134, )

до Організації ветеранів Святошинського району м.Києва (вул.Петрицького, 5/9, м.Київ, 03115, код ЄДРПОУ 1602192)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Святошинська районна державна адміністрація у м. Києві

про виселення

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засіданні

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Організації ветеранів Святошинського району м. Києва про виселення.

Позовні вимоги мотивовані, тим, що договір оренди № 558 від 10.05.2016 закінчився, приміщення не звільнено відповідачем та не повернуто позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання на 17.09.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 відкладено підготовче засідання у справі № 910/11186/19 на 15.10.2019.

08.10.2019 через відділ діловодства суду відповідач подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду, яка судом не задоволена, оскільки відповідно до витягу з ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців, станом на час розгляду справи, особи, які мають право вчиняти юридичні дії значиться керівник- Григоренко В.В., який і підписав подану позовну заяву. Також відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує та вказує, що позивачем не дотримано порядку припинення договору оренди комунального майна згідно вимог ст.17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 залучено Святошинську районну державну адміністрацію у м. Києві до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, продовжено строки підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання у справі № 910/11186/19 на 13.11.2019.

31.10.2019 через відділ діловодства суду Святошинська районна державна адміністрація у м. Києві подала пояснення по справі.

12.11.2019 через відділ діловодства суду відповідач подав додаткові пояснення до матеріалів справи.

13.11.2019 через відділ діловодства суду позивач подав відповідь на відзив.

Судове засідання призначене на 13.11.2019 не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді Ягічевої Н.І на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2019 підготовче судове засідання призначено на 04.12.2019.

Ухвалою від 04.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.01.20.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, представник відповідача в судовому засіданні 16.01.2020 заперечив проти задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні 16.01.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

10.05.2016 року між Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець/третя особа), Організацією ветеранів Святошинського району (орендар/Відповідач) та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району» (балансоутримувач/Позивач) було укладено Договір № 558 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення) - загальною площею 23,1 кв.м. за адресою: м. Київ, бул.Вернадського, 63. З (далі - об`єкт оренди), для розміщення громадської організації ветеранів.

Зазначений договір діє з 31.03.2015 року до 29.03.2018 року ( п.9.1 Договору).

Факт передачі Орендодавцем та Балансоутримувачем Відповідачу об`єкт оренди підтверджується трьохстороннім Актом прийому-передачі.

Згідно вимог ст. 2, 3, ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», правовою підставою зайняття комунального майна є договір оренди.

Відповідно до умов п. 3.1 Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 і становить без ПДВ - 1 грн. на рік.

Відповідно до умов п. 9.7 спірного договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно вимог ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Правовий аналіз вказаних норм матеріального права, свідчить про те, що після закінчення строку дії договору оренди, він може бути продовжений на такий саме строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак, якщо протягом місяця після закінчення строку договору оренди щодо поновлення договору мало місце заперечення, то такий договір припиняється. Крім того, орендодавець не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору повинен повідомити про намір використовувати зазначене майно для власних потреб.

Суд звертає увагу, що Позивачем, та третьою особою Святошинською РДА в місті Києві не надано доказів того, що після закінчення строку договору оренди Орендодавець протягом одного місяця заперечив проти використання Відповідачем орендованим майном.

Оскільки, строк дії договору закінчується 29.03.2018 року, то місячний строк, визначений на подання заперечень від орендодавця починається з 30.03.2018 року та закінчується 30.04.2018 року.

В матеріалах справи відсутні докази направлення Орендарю від Орендодавця заяви про припинення договору оренди в період з 30.03.2018 року по 30.04.2018 року. Таким чином, договір №558 від 10.05.2016 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Крім того, Позивач (балансоутримувач) листом №34 від 09.01.2018 року повідомив Відповідача, що дія Договору продовжуватися не буде, одночасно просив звільнити приміщення після закінчення терміну дії Договору й передати приміщення по акту. Також у листі №30/575 від 24.01.2018 року та у листі №107-30/664 від 29.01.2018 року Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація (орендодавець/третя особа) повідомила Відповідача про те, що дію Договору не буде продовжено на новий строк.

Згідно п. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України, наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Згідно п. 1 ст. 285 Господарського кодексу України, орендар має переважне право перед іншими суб`єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Враховуючи той факт, що Позивач повідомив Відповідача про небажання продовжувати оспорюваний Договір оренди 09.01.2018 року, а строк дії договору закінчується 29.03.2018 року, суд дійшов висновку, що Позивачем пропущено трьохмісячний строк попередження орендаря про намір використовувати майно для власних потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», центральні та місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, Рада міністрів Автономної Республіки Крим у межах своєї компетенції надають ветеранським організаціям фінансову підтримку, кредити з коштів відповідних бюджетів, а також безплатно надають будинки, приміщення, обладнання та інше майно, необхідне для здійснення їх статутних завдань. Ветеранські організації звільняються від плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах середніх норм споживання (надання), телефоном у приміщеннях та будинках, які вони займають.

Рішенням Київської міської ради від 21 квітня 2015 року № 415/1280 було затверджено Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, згідно якої відбувається розрахунок розміру орендної плати.

Так, у відповідності до п. 8 Методики, у разі оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна розмір річної орендної плати визначається за формулою, крім об`єктів, за які встановлена орендна плата в розмірі 1 грн. на рік.

Отже, формула для розрахунку орендної плати не застосовується для визначення орендної плати, у разі, якщо за предмет оренди сплачується 1 грн. на рік. Тобто, в такому випадку, відсутня необхідність у замовленні експертної оцінки нежитлового приміщення (висновку про вартість майна), оскільки розмір орендної визначений у фіксованому розмірі та не залежить від визначеної вартості нерухомого майна.

Згідно п. 18 Методики, розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна становить 1 гривню на рік, в тому числі, громадських та благодійних організацій, які здійснюють безкоштовну психологічну, соціальну допомогу, реабілітацію та адаптацію дітей-інвалідів, дітей з вадами розвитку, інвалідів та інших осіб-учасників АТО, якщо орендована площа становить до 100 кв. м та не використовується для провадження підприємницької діяльності.

В свою чергу, Відповідач, зважаючи на свій статус та напрямки діяльності, у відповідності до п. 18 Методики, орендує нежитлове приміщення згідно спірного договору оренди, за умовами якого орендна плата встановлена у розмірі 1 грн. на рік.

За таких обставин суд дійшов висновку що посилання Позивача на те, що Відповідач за три місяці до закінчення Договору зобов`язаний надати Орендодавцю новий звіт з незалежної оцінки Об`єкту є безпідставними.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно ст.78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 передбачено, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У позовній заяві позивачем була заявлена вимога про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Враховуючи, що суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 21.01.2020

Суддя Н.І. Ягічева