РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.01.2020Справа № 910/15122/19
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)

до фізичної особи-підприємця Рудиченка Артема Юрійовича

про стягнення 288 820,71 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) до фізичної особи-підприємця Рудиченка Артема Юрійовича про стягнення 288 820,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем за договором № ОБ-П-10074/1064 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 04.07.2016 в частині повної та своєчасної оплати за облаштування та утримання місця.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.11.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Ухвала господарського суду м. Києва від 04.11.2019 р. отримана відповідачем 16.11.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №018.

02.12.2019 року до канцелярії суду відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

16.12.2019 року до канцелярії суду позивачем подано відповідь на відзив, в якому просить суд поновити строк на подання відповіді на відзив та задовольнити в повному обсязі позов.

Щодо клопотання позивача про поновлення строку на подачу відповіді на відзив, судом враховано, що прострочення становить короткий термін, що не порушило право відповідача, з огляду на що, керуючись приписами ст. 119 ГПК України, суд поновлює позивачу процесуальний строк для подачі відповіді на відзив та приймає подану відповідь на відзив до розгляду.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

04.07.2016 року між комунальним підприємством "Міський магазин" (сторона 1) та фізичною особою-підприємцем Рудиченком Артемом Юрійовичем (сторона 2) укладено договір ОБ-П-10074/1064 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, у відповідності до п.1.1 якого сторона-2 на підставі протоколу про результати торгів від 16.06.2016 року №37 отримує можливість провадити підприємницьку діяльність в засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, який розміщується у визначеному згідно п. 1.2 та 1.3 цього договору місці (надалі - місце), відповідає вимогам, що зазначені у п. 1.4 договору, та отримує послуги з облаштування і утримання місця, а сторона-1 надає послуги з облаштування та утримання місця на умовах, визначених цим договором.

Пункт 9 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 15 червня 2006 р. № 833 (далі - Порядок № 833) передбачено, що торговельні об`єкти розміщуються в установленому порядку.

Відповідно до пункту 30 Порядку № 833 продаж продовольчих товарів, готових до вживання, а також тих, що швидко псуються, інших продовольчих товарів (у тому числі овочів і фруктів) за межами торговельного приміщення (виїзна, виносна торгівля) здійснюється із розміщенням тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" за умови дотримання встановлених для таких товарів температурного режиму зберігання і санітарних норм.

Згідно з п. 4 ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до повноважень міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до п.3 Правил роботи дрібнороздрібної торговельної мережі від 08.07.96 № 369 роздрібна торгівля через дрібнороздрібну торговельну мережу є однією із форм позамагазинного продажу товарів, при якій приміщення не мають торговельного залу для споживачів. До засобів пересувної мережі даний пункт Правил № 369 виділяє: автомагазини, автокафе, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки), розноски, лотки, столики тощо.

Розміщення пунктів дрібнороздрібної торговельної мережі здійснюється суб`єктом господарювання відповідно до вимог Земельного кодексу України та законодавства про благоустрій населених пунктів, планування та забудову територій, санітарного та епідемічного благополуччя населення, пожежну охорону, державну автоінспекцію та архітектуру відповідно до п.16 Правил №369.

Пунктом 3 Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київськоїміськоїдержавноїадміністрації) 02.04.2015 № 300 «Про затвердження Порядку розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в місті Києві» передбачено, що розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва здійснюється відповідно до схеми розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та схеми розміщення об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва, розроблених з урахуванням зонування розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в місті Києві та затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до п. 4 вищезазначеного розпорядження встановлено, що право на розміщення засобів пересувної дрібнорозрібної торгівельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі виборюється на торгах.

Пунктом 5.2 Порядку розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в місті Києві затвердженого Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №300 від 02.04.2015 року передбачено, що самовільно розміщені (встановлені) засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єкти сезонної дрібнороздрібної торгівельної мережі підлягають демонтажу (переміщенню) в порядку, визначеному Правилами благоустрою міста Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051.

Відповідно до вищезазначених положень законодавства відповідачем було виборено право на розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі за адресою: вул. Оболонська, буд. 11, що підтверджується протоколом про результати торгів.

Саме на підставі протоколу про результати торгів від 16.06.2016 року №37 було укладено договір № ОБ-П-10074/1064 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі з відповідачем, що і передбачено пунктом 1.1 договору.

При цьому п.3.10 Порядку №300 передбачено право заявника відкликати прийняту заяву до дня закінчення строку прийому заяв, повідомивши про це в письмовій формі КП "Міський магазин". При цьому КП "Міський магазин" в такому разі повертає внесений гарантійний внесок заявнику протягом двадцяти одного робочого дня з моменту реєстрації листа про відкликання заяви.

Також п.3.13 Порядку №300 передбачає можливість не підписання заявником протоколу про результати торгів або неукладення договору з КП "Міський магазин" щодо розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, при цьому гарантійний внесок не повертається.

Тобто, перемога заявника на торгах не є безумовною умовою розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі. Заявник, у відповідності з Порядком №300, повинен підписати протокол про результати торгів, та протягом десяти робочих днів після оприлюднення інформації про результати торгів укласти договір з КП "Міський магазин" щодо розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, у відповідності з п.3.18 Порядку №300. У такому і випадку, у відповідності з п. 3.13 Порядку №300, гарантійний внесок, внесений заявниками, яких визнано переможцями торгів, зараховується як частина плати за договором на розміщення засобу пересувної дрібно роздрібної торговельної мережі на рахунок КП "Міський магазин".

Тобто, враховуючи вищевикладені положення законодавства даний договір є договором про надання послуг, який укладається у відповідності з процедурою передбаченою Порядком №300 від 02.04.2015.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначено у пункті 1.1 договору, сторона-2 на підставі протоколу про результати торгів від 16.06.2016 №37 отримує можливість провадити підприємницьку діяльність в засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, який розміщується у визначеному згідно пунктів 1.2. та 1.3. цього договору місці (далі - Місце), відповідає вимогам, що зазначені у пункті 1.4. договору, та отримує послуги з облаштування і утримання Місця, а сторона-2 надає послуги з облаштування та утримання Місця на умовах, визначених цим договором.

Згідноз пункту 1.2 договору місце визначене відповідно до схеми розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва, затвердженої розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.09.2015 №952/від 23.07.2015 №731від 27.04.2016 №291.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що місце знаходиться за адресою: вул. Оболонська, буд. 11.

Зі змісту вказаних пунктів договору вбачається, що сторонами у договорі було чітко визначено місце розташування відповідачем засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі.

Згідно з п. 1.4 договору засіб пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, що зазначений в пункті 1.1 цього договору, повинен бути у технічно справному стані без жодних механічних та/або корозійних пошкоджень, а також пошкоджень скляних деталей, та має наступні характеристики:

1.4.1. Функціональне призначення: гарячі напої.

1.4.2. Загальна площа: 4 кв.м.

1.4.3. Опис архетипу (типової конструкції): Візок.

1.4.4. Режим роботи: 08.00-21.00.

Відповідно до п. 4.1 договору цей договір набирає чинності з моменту підсипання його сторонами та діє з 04 липня 2016 року до 03 липня 2017 року, а в частині сплати стороною 2 плати за облаштування та утримання місця - до повного виконання своїх зобов`язань.

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.2.1 договору, загальна плата за облаштування та утримання місця визначена за результатами торгів, затверджених протоколом про результати торгів 16.06.16 №37 складає суму в розмірі: 271 329,41 грн. в тому числі ПДВ за дванадцять місяців.

Починаючи з дати укладення цього договору плата за облаштування та утримання місця за один місяць складає суму в розмірі 22 610,78 грн., в тому числі ПДВ (п.2.2 договору).

Пунктом 2.5 договору передбачено, що плата за облаштування та утримання місця, зазначені в п. 2.2 цього договору, сплачується стороною 2 на рахунок сторони 1 щомісячно, починаючи з другого місяця дії цього договору протягом перших п`яти календарних днів другого місяця у вигляді платежу в розмірі не менше ніж плата за облаштування та утримання місця за місяць з обов`язковим підписанням акта приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця за місяць протягом п`яти робочих днів з дня настання наступного місяця.

За змістом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 2.6 договору гарантійний внесок, який був внесений стороною 2 для участі в торгах, першочергово зараховується як частина або вся сума авансового платежу, зазначеного в п. 2.7 цього договору, а залишок, якщо лишився, зараховується як частина плати за цим договором в наступний черговий платіж (наступні чергові платежі).

Гарантійний внесок, який був внесений стороною 2 для участі в торгах, складає суму в розмірі 15 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №65 від 13.06.2016 року.

Згідно з п. 3.4.1 договору сторона 2 зобов`язана вносити своєчасно та в повному обсязі плату за облаштування та утримання місця на відповідний рахунок сторони 1 згідно з реквізитами, зазначеними в главі 13 цього договору, у розмірі та на умовах, визначених у цьому договорі.

Оскільки, відповідачем порушено зобов`язання по договору позивачем направлено відповідачу лист №77 від 02.08.2016 року, в якому повідомлено про заборгованість, а у разі її несплати про розірвання договору та демонтаж засобу пересувної торгівлі.

Додатковою угодою № 1 від 01.12.2016 року сторони дійшли згоди про часткове зупинення (призупинення) виконання зобов`язань.

16.06.2017 року сторонами складено акт огляду місця відносно відсутності самовільно розміщених іншими особами засобів пересувної дрібнозбірної торговельної мережі з відповідною фотофіксацією.

На підставі вищезазначеного акту 16.06.2017 року сторонами укладено додаткову угоду №2 згідно з п.1 якої дія договору відновлено з 04 липня 2017 року до 16 січня 2018 року, а в частині сплати стороною 2 плати за облаштування та утримання місця - до повного виконання своїх зобов`язань.

Оскільки ФОП Рудиченком А.Ю. не сплачувалась плата за облаштування та утримання місця з початку дії договору, 13 вересня 2017 року йому направлено лист №295-1371, яким повідомлено про розмір заборгованості за договором та про одностороннє розірвання договору й демонтаж засобу пересувної торгівлі у випадку несплати боргу.

08.12.2017 року протоколом № 91 комісії по проведенню торгів на право розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торгівельної мережі в місті Києві КП «Міський магазин» ухвалено розірвати договір № ОБ-П-10074/1064 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 04.07.2016.

08.12.2017 року на підставі наказу КП «Міський магазин» № 21-п про розірвання договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі розірвано договір № ОБ-П-10074/1064 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 04.07.2016.

Відповідно до пп. 9.3.5 п. 9.3 договору умовою припинення договору є невиконання або систематичне неналежне виконання Боржником п. 2.5-2.7, пп. 3.4.1, 3.4.2, 3.4.6 п. 3.4 Договору.

Оскільки, відповідачем систематично не виконувались договірні зобов`язання, у відповідності до пункту 9.3.5 договору, відповідачем було розірвано договір в односторонньому порядку з 08.12.2017 року.

Як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи за період дії договору з 04.07.2016 року по 08.12.2017 року ФОП Рудиченком А.Ю. здійснено оплати по договору на загальну суму в розмірі 15 000,00 грн.

Станом на дату подачі позову відповідачем не сплачено за облаштування та утримання місця суму в розмірі 213 214,05 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся в суд.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що протягом п`яти робочих днів після закінчення кожного місяця протягом строку дії цього договору сторони підписують відповідний акт приймання-передачі послуг.

У матеріалах справи наявні акти надання послуг №2890 від 31.07.2016 року на суму 20 422,64 грн., №3012 від 30.08.2016 року на суму 22 610,78 грн., №3873 від 29.09.2016 року на суму 22 610,78 грн., №4598 від 31.10.2016 року на суму 22 610,78 грн., №4873 від 30.11.2016 року на суму 22 610,78 грн., №3020 від 31.07.2017 року на суму 22 610,78 грн., №3269 від 31.08.2017 року на суму 22 610,78 грн., №3995 від 29.09.2017 року на суму 22 610,78 грн., №4445 від 29.10.2017 року на суму 22 610,78 грн., №4923 від 28.11.2017 року на суму 22 610,78 грн., які не підписані відповідачем, однак, наявні листи в яких зазначалося розмір заборгованості по договору, які направлялися на адресу відповідача та на які останній жодним чином не відреагував, у тому числі, не висловивши будь-яких заперечень проти факту надання послуг у період дії договору.

Разом з тим, проаналізувавши умови договору суд зазначає, що останні не покладають обов`язку щодо щомісячного направлення акту приймання-передачі послуг за договором саме на КП "Київський магазин".

Також, судом враховано, що протягом строку дії договору відповідач не звертався до позивача з вимогою дострокового розірвання договору, як це передбачено пунктом 5.3. договору. Даний договір не визнавався в судовому порядку недійсним, а тому його умови (у тому числі щодо місячної плати за договором) є обов`язковими для виконання сторонами.

З наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за період з 04.07.2016 року по 0812.2017 року по договору вбачається, що розмір плати становить:

за період з 04.07.2016-31.07.2016 року становить 20 422,64 грн.,

за період з 01.08.2016-31.08.2016 року становить 22 610,78 грн.,

за період з 01.09.2016-30.09.2016 року становить 22 610,78 грн.,

за період з 01.10.2016-31.10.2016 року становить 22 610,78 грн.,

за період з 01.11.2016-30.11.2016 року становить 22 610,78 грн.,

за період з 04.07.2017-31.07.2017 року становить 20 545,86 грн.,

за період з 01.08.2017-31.08.2017 року становить 22 610,78 грн.,

за період з 01.09.2017-31.09.2017 року становить 22 610,78 грн.,

за період з 01.10.2017-31.10.2017 року становить 22 610,78 грн.,

за період з 01.11.2017-30.11.2017 року становить 22 610,78 грн.,

за період з 01.12.2017-08.12.2017 року становить 6359,31 грн.

Проте, суд не погоджується з розміром послуг за період з 04.07.2017-31.07.2017 року становить 20 545,86 грн. та за період з 01.12.2017-08.12.2017 року становить 6359,31 грн. та зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.2 договору починаючи з дати укладення цього договору плата за облаштування та утримання місця за один місяць складає суму в розмірі 22 610,78 грн., в тому числі ПДВ.

Таким чином, належним розміром наданих послуг є:

за період з 04.07.2017-31.07.2017 року - 20 422,64 грн. (22 610,78/31 день * 28 днів),

за період з 01.12.2017-08.12.2017 року 5 835,04 грн. (22 610,78/31 день * 8 днів).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основної заборгованості підлягають задоволенню частково в розмірі 212 566,56 грн. (227 566,56 грн. - 15 000,00 грн.).

В частині стягнення основного боргу в розмірі 647,49 грн. відмовити.

У зв`язку з не проведенням оплат, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 34 067,51 грн. за період з 09.12.2017 року по 08.06.2018 року, інфляційні втрати в розмірі 29605,15 грн. за період з 09.12.2017 року по 21.10.2019 року (відповідно до розрахунку фактично нараховано за період з 09.12.2017 року по серпень 2019 року включно) та три проценти річних в розмірі 11 934,00 грн. за період з 09.12.2017 року по 21.10.2019 року.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до пункту 5.1 договору за несвоєчасну сплату платежів за облаштування та утримання місця сторона 2 сплачує на користь сторони 1 пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених платежів за облаштування та утримання місця за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Водночас, згідно з частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Положеннями статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розрахунок пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
212566.5609.12.2017 - 14.12.2017613.5000 %0.074 %943.45
212566.5615.12.2017 - 25.01.20184214.5000 %0.079 %7093.32
212566.5626.01.2018 - 01.03.20183516.0000 %0.088 %6522.59
212566.5602.03.2018 - 12.04.20184217.0000 %0.093 %8316.30
212566.5613.04.2018 - 24.05.20184217.0000 %0.093 %8316.30
212566.5625.05.2018 - 08.06.20181517.0000 %0.093 %2970.11
За перерахунком суду загальний розмір пені становить 34 162,07 грн.

Проте, оскільки позивач просить стягнути пеню в розмірі 34 067,51 грн. та неможливість суду вийти за межі позовних вимог. Тому вимоги позивача щодо стягнення пені підлягають задоволенню в розмірі 34 067,51 грн.

Розрахунок трьох процентів річних:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
212566.5609.12.2017 - 21.10.20196823 %11915.37
За перерахунком суду загальний розмір трьох процентів річних становить 11 915,37 грн. та підлягають задоволенню.

Вимоги позивача в частині стягнення трьох процентів річних в розмірі 18,63 грн. не підлягають задоволенню.

Розрахунок індексу інфляції:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
09.12.2017 - 31.08..561.13929515.25242081.81
За перерахунком суду загальний розмір індексу інфляції становить 29 5151,25грн. та підлягає задоволенню.

Вимоги позивача в частині стягнення індексу інфляції в розмірі 89,91 грн. не підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідачів суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 76, ч.1 ст. 77, ст. 129, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Рудиченка Артема Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 1/2 А, ) основну заборгованість в розмірі 212 566 (двісті дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн. 56 коп., пеню в розмірі 34 067 (тридцять чотири тисячі шістдесят сім) грн. 51 коп., три проценти річних в розмірі 11 915 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 37 коп., індекс інфляції в розмірі 29 515 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ятнадцять) грн. 25 коп., та 4 321 (чотири тисячі триста двадцять одна) грн. 04 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий