ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Справа № 910/15185/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Шпіль"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Малахової Людмили Йосипівни

Суддя Ткаченко О.В.

Секретар судового засідання Сулейманова С.М.

Представники:

від позивача: представник не з`явився.

від відповідача: представник не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: стягнення заборгованості в сумі 17481,96 грн. -

29.10.2019р. ТОВ "Шпіль" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ФОП Малахової Л.Й. заборгованості в сумі 17481,96 грн. за договором оренди від 21.05.2018р. №6/23.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди нерухомого майна від 21.05.2018р. №6/23 щодо оплати орендної плати та відшкодування комунальних платежів, а також в частині належного повернення орендованого майна в порядку, передбаченому умовами даного договору, а також на приписи ст. ст. 11, 509, 525, 526, 625 Цивільного кодексу України та ст. ст. 193, 230, 265 Господарського кодексу України.

Ухвалою від 05.11.2019р. Господарський суд міста Києва направив дану позовні заяву з доданими до неї документами за територіальною підсудністю до Господарського суду Миколаївської області.

18.11.2019р. матеріали справи надійшли до Господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою суду від 22.11.2019 позовну заяву ТОВ "Шпіль" (вх. №17709/19 від 18.11.2019р.) було залишено без руху, позивачу встановлено десятиденний строк для усунення недоліків з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

04.12.2019 від позивача у справі надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 18.12.2019р. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання було призначено на 22.01.2020р.

Відповідач відзив на позов не надав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Ухвала суду від 18.12.2018р., надіслана на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду з відміткою органу поштового зв`язку «Адресат відсутній».

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За вказаних обставин, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання також не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Судом також враховано те, що ухвалою суду від 18.12.2019р. не визнавалась обов`язковою явка представників сторін.

У судовому засіданні 22.01.2019р. судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд, -

встановив:

21 травня 2018 року за №6/23 між товариством з обмеженою відповідальністю «ШПІЛЬ», як орендодавцем, та фізичною особою-підприємцем Малаховою Людмилою Йосипівною, як орендарем, був укладений договір оренди нерухомого майна, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - офісне приміщення кабінет №38 другого поверху нежитлової будівлі площею 19,5 кв.м за адресою: м.Київ, вул. Курортна, 11, яке є приватною власністю орендодавця, для здійснення господарської діяльності - розміщення офісу (п.1.1 договору).

Відповідно до умов п.2.1 договору, орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна (додаток №1 до договору).

У разі припинення цього договору, майно повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі (п.2.3 договору).

За умовами п.2.4 договору, обов`язок по складанню акту приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні.

Умовами пункту 3.1 договору його учасники узгодили, що орендар за користування орендованим майном сплачує орендодавцю орендну плату в сумі 2340,0 грн. за кожний місяць оренди.

Плата за оренду приміщення сплачується орендарем до 25-го числа місяця, який передує розрахунковому, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок.

Розділом 4 договору його учасники узгодили обов`язки сторін, зокрема згідно з п.п.4.1.2 орендар зобов`язався своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату та компенсувати орендодавцю спожиті комунальні послуги.

Згідно з п.6.1 договору, строк його дії становить 12 календарних місяців та обчислюється з моменту підписання акту прийому-передачі майна. Продовження строку дії договору здійснюється за умовами підписання відповідної додаткової угоди до даного договору або укладання нового договору оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, акт передачі-приймання орендованого майна був підписаний 21.05.2018р., отже з цієї дати договір почав діяти.

Позивач зазначає, що додаткових угод щодо продовження строку дії даного договору учасниками договору не укладалось, та договір припинив свою дію 21.05.2019р.

Також за твердженням позивача у квітні 2019 року відповідачем без повідомлення позивача було покинуте орендоване приміщення, акт приймання-передачі (повернення) приміщення орендарем не підписано, ключі від приміщення орендодавцю не повернуто.

Станом на 21.10.2019р. за відповідачем обліковується заборгованість з орендної плати за березень-квітень 2019 року у розмірі 3629,63 грн. та заборгованість за відшкодування комунальних витрат у розмірі 7044,0 грн. за період з січня по квітень 2019 року, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за 9 місяців 2019 року, картками рахунку 361 за 9 місяців 2019 року та за січень-квітень2019 року (а.с.26-28), рахунками на оплату оренди та відшкодування комунальних витрат за період з січня 2019 року по квітень 2019 року та актами надання послуг за вказаний період (а.с.29-50).

У зв`язку з виниклою заборгованістю позивач направив відповідачу претензію від 27.05.2019р. №03/21 про оплату заборгованості з орендної плати та відшкодування експлуатаційних витрат та витрат по комунальному утриманню (а.с.56-57).

Відповідач вимоги позивача не задовольнив, претензію залишив без розгляду та задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За нормами статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати в тому числі з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, а також статті 193 Господарського кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами 1,5 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на дату розгляду справи, відповідач не надав суду доказів, що спростовують твердження позивача або докази сплати орендної плати за спірний період.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у сумі 3629,63 грн. та 7044,0 грн. заборгованості за відшкодування комунальних витрат є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Окрім суми основного боргу, позивач відповідно до умов 5.5 договору, нарахував та просить суд стягнути з позивача штраф за прострочення сплати орендної плати більш ніж на 30 календарних днів у розмірі 20% від суми орендної плати, що складає 468,0 грн., а також штраф, нарахований відповідно до умов п.5.6 договору за прострочення повернення приміщення після закінчення строку дії договору у розмірі подвійної орендної плати, що складає 4680,0 грн.

Відповідно до умов п. 4.1.12 договору визначений обов`язок орендаря у разі закінчення строку дії договору сплатити заборгованість з орендної плати, витрат по комунальному утриманню орендованого майна, пені та штрафних санкцій за весь період оренди по день фактичної передачі майна орендодавцю на підставі акту передачі-приймання.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім штрафів позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 1252,24 грн.

Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки у договорі сторони не передбачили відповідальність за невиконання зобов`язання з оплати орендної плати у вигляді пені. Натомість положення статті 547 Цивільного кодексу України вимагають дотримання письмової форми угоди про неустойку.

Також, в силу приписів ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача втрати від інфляції у загальному розмірі 249,36 грн. та 3% річних в сумі 158,68 грн.

За перевіркою наданих позивачем розрахунків суд вважає, що позовні вимоги в цій частині позову ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та здійснені арифметично вірно.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до приписів ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач не скористався своїм правом спростувати наведені обставини справи та не надав суду належні та допустимі докази виконання взятих на себе зобов`язань за договором оренди нерухомого майна №6/23 від 21.05.2018р.

За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 123, 129, 220, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Малахової Людмили Йосипівни ( АДРЕСА_1 , наявні відомості про розрахункові рахунки: п/ НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ІПН НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шпіль" (01054, м.Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, літера Б, ) 3629,63 грн. основного боргу, 7044,0 грн. заборгованості з відшкодування комунальних витрат, 468,0 грн. щтрафу за несвоєчасну оплату орендної плати, 4680,0 грн. штрафу за неповернення орендованого майна, 249,41 грн. втрат від інфляції, 158,68 грн. - 3% річних та 1783,45 грн. судового збору.

3. В частині стягнення 1252,24 грн. пені - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано суддею « 24» січня 2020 року.

Суддя О.В. Ткаченко