СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2020 р. Справа № 922/2483/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

за участю представників:

від Прокуратури Харківської області: прокурор Ногіна О.М.- на підставі службового посвідчення від 15.01.2020 №054876, представник Прокуратури Харківської області;

від позивача: Міхно Л.О.- на підставі довіреності від 27.12.2019 №08-21/4481/2-19;

від відповідача: Старостіна О.Ю. - адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 28.05.2019 серії ЗР №21/2099), на підставі ордеру від 30.10.2019 серії ХВ №7001896,

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області, м. Харків,

на рішення Господарського суду Харківської області від 30.10.2019 (суддя Лаврова Л.С.), ухвалене в приміщенні Господарського суду Харківської області в м. Харкові о 10 год. 04хв., повний текст якого складений 04.11.2019,

у справі 922/2483/19,

за позовом: Харківської місцевої прокуратури №2, м.Харків в інтересах держави в особі Харківської міської ради, м.Харків,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Стеценко Людмили Євменівни, м.Харків,

про стягнення безпідставно збережених коштів,

ВСТАНОВИЛА:

06.08.2019 Харківська місцева прокуратура №2 звернулась до Господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Харківської міської ради із позовом до Фізичної особи-підприємця Стеценко Людмили Євменівни про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 342151,98грн з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (т.1, а.с. 4-47).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.10.2019 у справі №922/2483/19 відмовлено у задоволенні позовних вимог (т.2, а.с. 48-59).

Рішення місцевого господарського суду із посиланням на статті 19, 131-1, 142 Конституції України, статтю 23 Закону України «Про прокуратуру», статті 83, 1212, 1214 ЦК України, статті 2,10,16, 26, 33, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», статті 12, 80, 79, 79-1, 93, 122, 123, 124, 152, 206 Земельного кодексу України, статтю 64 Бюджетного кодексу України, статті 10, 14. 265 Податкового кодексу України, статтю 21 Закону України «Про оренду землі» мотивоване тим, що земельна ділянка під нерухомим майном відповідача не сформована як об`єкт цивільного права, що виключає реальну можливість її передачі в оренду в заявлений прокурором період та обчислення розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю. Крім того, суд зазначив, що прокурором та позивачем не доведено достатніми і достовірними доказами існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні земельного законодавства, реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі" у зазначений період, розмір земельної ділянки, що використовується саме відповідачем, та обґрунтованості розрахунку заявленої до стягнення суми у розмірі орендної плати, основою для визначення розміру якої для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель.

Заступник прокурора Харківської області із рішенням місцевого господарського суду не погодився та 25.11.2019 звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 30.10.2019 у справі №922/2483/19 повністю та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що міською радою у межах своїх повноважень вжито заходів самоврядного контролю та здійснено відповідний розрахунок безпідставно збережених коштів. На думку скаржника, для розрахунку безпідставно збереженого відповідачем майна - грошових коштів за використання земельних ділянок комунальної власності та вирішення справи по суті наявність витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не є обов`язковою. Крім того, скаржник вважає, що для врегулювання судом конденційних правовідносин між позивачем та відповідачем не потрібен факт наявності сформованої земельної ділянки як об`єкту цивільного права, а потрібно встановити фактичну площу земельної ділянки, яку використовує набувач майна та розмір безпідставно збережених коштів. Оскільки Харківською міською радою встановлені межі, площа та конфігурація спірної земельної ділянки, наявні всі необхідні складові для визначення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор та представник позивача підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 30.10.2019 у справі №922/2483/19 і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу - без задоволення

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

13.09.2013 між ОСОБА_1 (продавцем) та Стеценко Л.Є. (покупцем) укладений договір купівлі-продажу, п.1.1 якого встановлено, що продавець передає, а покупець приймає у власність нежитлові приміщення 1-го поверху №3-:-7 загальною площею 70,9кв.м в нежитловій будівлі літ. «З-1», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1,а.с.71,72).

Також, 13.09.2013 між ОСОБА_3 (продавцем) та Стеценко Л.Є. (покупцем) укладений договір купівлі-продажу, п.1.1 якого встановлено, що продавець передає, а покупець приймає у власність нежитлові приміщення 1-го поверху №1,2 загальною площею 53,8кв.м в нежитловій будівлі літ. «З-1», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1,а.с.75,76).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.08.2019 №178330716, до Реєстру прав власності на нерухоме майно 03.10.2013 внесені записи №2486429, №2486805, згідно з якими власником нежитлових приміщень 1-го поверху №1,2, загальною площею 53,8кв.м та №3-:-7, загальною площею 70,9кв.м в нежитловій будівлі літ. «З-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є Стеценко Л.Є. на підставі договорів купівлі-продажу від 13.09.2013 (т.1,а.с.91).

15.09.2017 провідним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель проведений комплекс перевірочних заходів (вивчення наявних документальних матеріалів та інформації виконавчих органів міської ради), про що складений акт огляду земельної ділянки, в якому зазначено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.06.2017 №90243826 нежитлові приміщення 1-го поверху №1,2, загальною площею 53,8кв.м та нежитлові приміщення 1-го поверху №3-:-7, загальною площею 70,9кв.м в нежитловій будівлі літ. «З-1» по АДРЕСА_1 , належать на праві власності Стеценко Л.Є . на підставі договорів купівлі-продажу від 13.09.2013 №2428 та №2423. Документи, що посвідчують право власності (користування) земельною ділянкою по АДРЕСА_1 у Стеценко Л.Є. відсутні. Проведеним на місцевості оглядом земельної ділянки встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1, площею, орієнтовно, 0,0275га використовується для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Крім того, в акті зазначено, що під час обстеження здійснювалась фотозйомка (т.1,а.с.32).

До матеріалів справи наданий звіт з геодезичної зйомки земельної ділянки Стеценко Л.Є. , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , здійснений на замовлення Харківської міської ради, у п.2 Пояснювальної записки якого зазначено, що земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1 . Проїзд до земельної ділянки здійснюється по АДРЕСА_1, загальна площа земемльної ділянки становить - 0,0661га (т.1, а.с.35,36).

До вказаного звіту надана ситуаційна схема розміщення земельної ділянки (т.1,а.с.39,40).

07.06.2019 Департамент територіального контролю Харківської міської ради супровідним листом №8670/0/226-19 направив Харківській місцевій прокуратурі №2 на її запит від 17.05.2019 №04-24-2895вих19 розрахунок безпідставно збережених Стеценко Л . Є. коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м. Харкові за період з 01.06.2016 по 31.05.2019 (т.1,а.с.41-45).

Листом від 27.06.2019 Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області повідомило Харківську місцеву прокуратуру №2, що у відділі у м. Харкові станом на 29.12.2012 за Стеценко Л.Є. не обліковуються документи, що посвідчують право власності або право користування на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому зазначив, що на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 у Відділі у м. Харкові станом на 29.12.2012 обліковуються декілька документів, що посвідчують право власності або право користування на земельну ділянку, тому для надання належної інформації необхідно надати детальну схему розташування земемльної ділянки (т.1,а.с.46).

19.06.2019 Харківська місцева прокуратура №2 звернулась до Харківської міської ради з пропозицією захистити інтереси держави шляхом пред`явлення позову про стягнення зі Стеценко Л.Є. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою 661 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (т.1.а.с.20-23).

Листом від 27.06.2019 Головне управління ДСФ у Харківській області ДФС України повідомило Харківську місцеву прокуратуру №2, що Стеценко Л.Є. не перебуває на обліку в Київському та Новобаварському районах м. Харкова як платник земельного податку з фізичних осіб, податок не сплачує (т.1,а.с.47).

Листом від 10.07.2019 Департамент територіального контролю Харківської міської ради повідомив Харківську місцеву прокуратуру №2 про неможливість Харківською міською радою сплатити значно великі суми судового збору за подання позовних заяв майнового характеру по матеріалах, отриманих за результатами здійснених заходів самоврядного контролю, які листом від 12.03.2019 передані до прокуратури Харківської області з метою вжиття заходів представницького характеру щодо звернення до суду із позовною заявою про стягнення зі Стеценко Л.Є. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності м. Харкова (т.1,а.с.24).

24.07.2019 Харківська місцева прокуратура №2 звернулась до Харківської міської ради з листом в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру», в якому зазначила, що нею виявлено порушення законодавства у сфері земельних відносин, зокрема, встановлено факт безпідставного збереження коштів фізичною особою - підприємцем Стеценко Л.Є. у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на суму 468701,48грн. Та повідомлено, що місцевою прокуратурою буде поданий позов до суду в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ФОП Стеценко Л.Є. про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати (т.1,а.с.25).

06.08.2019 Харківська місцева прокуратура №2 звернулась до Господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Харківської міської ради з позовом до Фізичної особи-підприємця Стеценко Людмили Євменівни про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, що становить 468701,48грн за період з 01.06.2016 по 31.05.2019 (т.1, а.с. 4-47).

В обґрунтування позовних вимог прокурор з посиланням на статті 182, 1212-1214 ЦК України, статті 12, 120, 124-126, 206 ЗК України, статті 14, 288 ПК України зазначає, що внаслідок використання відповідачем земельної ділянки без укладення договору оренди землі Харківська міська рада позбавлена можливості отримати дохід від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права Харківської міської ради щодо неодержання грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.

Відповідачем надані відзив на апеляційну скаргу та заперечення, в яких він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т.1,а.с.51-61,158-163).

У експертному висновку щодо наявності складних інженерно-геологічних умов земельної ділянки, наданої в оренду ФО Стеценко Л.Є. від 05.09.2019, здійсненому Харківським державним Інженерно-геологічним відділенням ДП «Український державний головний науково-дослідний і виробничий інститут з інженерно-технічних і екологічних вишукувань», рекомендується застосувати понижуючий коефіцієнт К1 на складність інженерно-геологічних умов за наявністю насипних грантів до глибини порядку 1,7м та грунтових вод на глибині до 1,00-2,00м (для нормального рівня відповідальності будинків та споруд), при розрахунку орендної плати за користування ФО Стеценко Л.Є. земельною ділянкою по АДРЕСА_1, літ. «З-1» у м. Харкові (для усієї її площі) (т.1,а.с.165-168).

У листі від 26.09.2019 №2518/116-19 Відділ у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області зазначив, що у відділенні не обліковуються правовстановлюючі документи на право власності або користування (оренди) на земельну ділянку під нежитловою будівлею літ. «З-1», згідно плану-схеми, за адресою: АДРЕСА_1. Також вказав, що якщо у Відділі відсутня інформація про державну реєстрацію земельної ділянки та не обліковуються правовстановлюючі документи на право власності або користування (оренди) на земельну ділянку, надання інформації про нормативну грошову оцінку у формі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку такої земельної ділянки не вбачається за можливе (т.1,а.с.198,199).

03.10.2019 Харківська міська рада звернулась із заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила стягнути з ФОП Стеценко Л.Є. безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 342151,98грн у зв`язку з наданими відповідачем доказами, а саме: експертним висновком щодо наявності складних інженерно-геологічних умов земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м. Харкові (т.1, а.с. 256-270).

21.10.2019 Харківською місцевою прокуратурою №2 також подано заяву про зменшення розміру позовних вимог з підстав, аналогічних тим, що викладені в заяві Харківської міської ради від 03.10.2019 (т.2,а.с.36,37)

05.07.2018 місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення з підстав, зазначених вище (т.2, а.с.48-59).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 30.10.2019 у справі №922/2483/19 виключно у межах доводів та вимог апеляційної.

Предметом позову у даній справі є стягнення безпідставно збережених грошових коштів у розмірі орендної плати, що становить 342151,98грн, за користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів на неї, на підставі статей 1212-1214 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником нерухомого майна: нежитлових приміщень 1-го поверху №1,2, загальною площею 53,8кв.м та нежитлових приміщень 1-го №3-:-7, загальною площею 70,9кв.м, в нежитловій будівлі літ. «З-1», що знаходиться за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1,

Відповідно до частини 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 1 статті 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Таким чином, предметом доказування у цій справі є, зокрема, обставини щодо земельної ділянки: її площа, межі, кадастровий номер та її нормативна грошова оцінка, яка є необхідною для визначення розміру позовних вимог та їх обґрунтованості.

Згідно із частиною 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За приписами статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

З приписів наведеної норми права вбачається, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Отже, Харківська місцева прокуратура №2 та Харківська міська рада у даній справі мали надати докази існування протягом зазначеного в позові періоду 2016-2019 років земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, реальної можливості передачі Харківською міською радою цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі" у зазначений період, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів).

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №922/392/18, від 07.02.2019 у справі №922/3639/17, від 06.02.2018 у справі № 923/921/17 від 29.05.2019 у справі №922/955/18.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в акті огляду земельної ділянки від 15.09.2017 зазначено, що Стеценко Л.Є. використовується земельна ділянка по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0275га для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (т.1,а.с.32).

Тоді як, в п. 2 «Основні відомості про земельну ділянку» Пояснювальної записки, наданої до Звіту з геодезичної зйомки земельної ділянки Стеценко Л.Є. , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , здійсненого на замовлення Харківської міської ради на підставі договору від 30.11.2017 №553-17, зазначено, що земельна ділянка розташована по пров АДРЕСА_1 у Новобаварському районі м. Харкова . Загальна площа земемльної ділянки становить - 0,0661га (т.1, а.с.35,36).

При цьому, з вказаного звіту не вбачається, що земельна ділянка загальною площею 0,0661га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 Харкова використовується Стеценко Л.Є.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор та представник Харківської міської ради не надали жодного обґрунтування підстав визначення розміру земельної ділянки, яка використовується відповідачем, площею 0,0661га.

При цьому з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.08.2019 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, розташовані об`єкти нерухомого майна, які належать не лише Стеценко Л.Є. , але і іншим фізичним та юридичним особам, зокрема, але не виключно, ОСОБА_7 , ТОВ «Веста» (т.1,а.с.79-112).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про внесення земельної ділянки, визначеної у Звіті з геодезичної зйомки земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, у Новобаварському районі м. Харкова, а саме: площею 0,0661га по АДРЕСА_1, до Державного земельного кадастру.

Отже, матеріли справи не містять доказів того, що земельна ділянка загальною площею 0,0661га або 0,0275га по АДРЕСА_1, на якій розташовані, зокрема, але не виключно, нежитлові приміщення 1-го поверху №1,2, загальною площею 53,8кв.м та нежитлові приміщення №3-:-7, загальною площею 70,9кв.м, в нежитловій будівлі літ. «З-1», за користування якою Харківська місцева прокуратура №2 просить стягнути безпідставно збережені кошти, була сформована як об`єкт цивільного права протягом зазначеного Харківською місцевою прокуратурою №2 та Харківською міською радою періоду.

Заявлені в даній справі позовні вимоги стосуються стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою площею 0,661га, межі якої самостійно визначені Харківською міською радою на підставі Звіту з геодезичної зйомки, здійсненого на підставі договору від 30.11.2017, без зазначення будь-яких підстав визначення саме цього розміру земемльної ділянки та за відсутності доказів формування спірної земельної ділянки, виходячи з розміру якої здійснений розрахунок позовних вимог, як об`єкта цивільних прав у порядку, встановленому статтею 79-1 ЗК України.

Звіт з геодезичної зйомки земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у Новобаварському районі м. Харкова є неналежним доказом сформованості земельної ділянки як об`єкта цивільного права, оскільки чинним законодавством не передбачено формування земельної ділянки на підставі такого звіту.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (частина 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі, зокрема є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); орендна плата із зазначенням її розміру, індексації.

Основою для визначення розміру орендної плати, за приписами статей 14, 288 ПК України для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17).

Частинами 1, 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (стаття 13 Закону України "Про оцінку земель").

Статтею 18 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель").

Харківською місцевою прокуратурою №2 не доведено належними та допустимим доказами нормативну грошову оцінку землі, оскільки позивач визначив її розмір самостійно шляхом арифметичного розрахунку, що не відповідає положенням статті 79-1 ЗК України та статей 20, 23 Закону України "Про оцінку земель", зокрема в частині застосування нормативної грошової оцінки, оскільки відповідна земельна ділянка не сформована як об`єкт цивільних прав, що виключає можливість обчислення розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю.

Крім того, Харківська місцева прокуратура №2 та Харківська міська рада не надали витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки розмір позовних вимог визначений Харківською місцевою прокуратурою №2 та Харківською міською радою саме з розрахунку орендної плати за користування земельною ділянкою відповідачем, необхідною умовою його визначення відповідно до Закону України «Про оренду землі», Податкового кодексу України та Земельного кодексу України є встановлення нормативної грошової оцінки землі, на підставі якої визначається розмір орендної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не обґрунтований розмір земельної ділянки та не доведений розмір заявлених до стягнення позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2019 у справі №922/587/18, від 13.02.2019 у справі №922/392/18, висновки яких, відповідно до вимог статті 236 ГПК України та статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховані судом апеляційної інстанції при прийнятті судового рішення.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення, а тому при прийнятті судового рішення судом апеляційної інстанції враховані правові позиції Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - яка формує правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що також відображено в ухвалі Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №922/531/18.

Відповідно до вимог статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 79 ГПК України).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За таких обставин, враховуючи межі перегляду рішення місцевого господарського, визначені частиною 1 статті 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Прокуратуру Харківської області.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 30.10.2019 у справі №922/2483/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 24.01.2020.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза