ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2973/19

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Венгловського Олега Олеговича (м. Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛМПАК" (Київська обл., м. Бровари)

про стягнення 40000,00 грн

без виклику учасників процесу

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Венгловського Олега Олеговича (далі - позивач) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛМПАК" (далі - відповідач) 40000,00 грн.

В обгрунтування заявлених вимог позивачем вказано про неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань в частині оплати товару, поставленого згідно з накладною № 15 від 09.09.2019 на виконання умов усного договору поставки.

Ухвалою від 03.12.2019 Господарський суд Київської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі. Справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників провадження. Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 1 ст. 251 ГПК України - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та доказів відправки копії відповіді на відзив відповідачу до 11.01.2020 (включно), а відповідачу - строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 21.01.2020 (включно).

Суд встановив, що згідно з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення у справі № 911/2973/19 відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами 10.12.2019, однак у наданий судом строк та станом на 24.01.2020 відповідач не скористався своїми процесуальними правами щодо подання до суду клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін чи заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, відповідачем не було подано до суду відзиву на позовну заяву чи будь-яких клопотань та заяв по суті справи чи з процесуальних питань.

Оскільки в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі усної домовленості, яка існувала між позивачем та відповідачем щодо поставки товару, позивач на підставі виставленого на оплату рахунку № 15 від 09.09.2019, поставив відповідачу згідно з видаткової накладної № 15 від 09.09.2019 товар на загальну суму 61392,00 грн.

Під товаром слід розуміти відходи плівки, які придбані відповідачем у такій кількості:

- 1 сорту у кількості 900 кг за ціною 16,50 грн за шт;

- 2 сорту у кількості 1640 кг за ціною 12,50 грн за шт;

- палетки у кількості 1796 кг за ціною 14,50 грн за шт.

Позивач у позовній заяві вказує, що відповідач лише частково розрахувався за поставлений товар, сплативши на його рахунок всього 21392,00 грн та заборгувавши 40000,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач 01.11.2019 направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості за товар, однак відповідач борг не погасив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію існуючим між сторонами правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За приписами законодавства, договори поставки (як й інші господарські договори) укладаються в письмовій формі: повній - шляхом підписання єдиного документа чи скороченій - шляхом обміну листами, телеграмами, телетайпограмами, телефонограмами, радіограмами чи шляхом прийняття постачальником замовлення покупця до виконання (ст. ст. 205, 206, 208, 639 ЦК України, ст. 265 ГК України, п. 18 Положення про поставки продукції виробничо-технічного призначення та п. 15 Положення про поставки товарів народного споживання).

Отже поставка продавцем покупцю товару на підставі усної домовленості, яка була підтверджена продавцем шляхом прийняття до виконання замовлення покупця, є нічим іншим як поставкою товару на підставі договору, укладеного між сторонами у спрощений формі.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між позивачем та відповідачем виник в процесі виконання ними усної домовленості, що мала місце 09.09.2019, у відповідності до якої сторони врегулювали господарські відносини по поставці товару (відходів плівки).

Суд встановив, що спір належить до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою ним 27.12.2019 статусу як ФОП не припинились (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18).

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як зазначено у ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

На виконання умов усної домовленості щодо поставки товару позивачем було виставлено відповідачу на оплату рахунок-фактуру № 15 від 09.09.2019 на суму 61392,00 грн.

В підтвердження поставки товару, позивачем було додано до позовної заяви видаткову накладну № 15 від 09.09.2019, яка підтверджує поставку відповідачу товару на вищевказану суму.

Суд встановив, що видаткова накладна була підписана відповідачем без застережень, що свідчить про прийняття товару відповідачем до оплати.

Як передбачено ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами господарської справи підтверджено, що з метою погашення заборгованості за отриманий згідно з видаткової накладної № 15 від 09.09.2019 товар, відповідачем було частково перераховано на рахунок позивача 03.10.2019 11392,00 грн, 13.11.2019 5000,00 грн та 22.11.2019 5000,00 грн, на підтвердження чого позивач надав суду виписку з банківського рахунку.

З огляду на вищевикладене, станом на день звернення до суду з даним позовом у відповідача рахується перед позивачем заборгованість за поставку товару на суму 40000,00 грн (61392,00 - 11392,00 - 5000,00 - 5000,00).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України унормовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

З огляду на викладене суд вказує про обґрунтованість доводів позивача щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на його користь 40000,00 грн основної заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань, які виникли по поставці товару згідно з видатковою накладною № 15 від 09.09.2019.

Відповідно до ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідач позов за підставою та предметом не оспорив, доказів сплати заборгованості та/або інших доказів на спростування позовних вимог суду не надав. Водночас вимоги позивача, заявлені у позові, суд вважає доведеними належними та допустимими доказами у справі.

На підставі викладеного, суд вказує про наявність підстав для задоволення заявленого позову про стягнення з відповідача на користь позивача 40000,00 грн основної заборгованості за порушення строків розрахунків за поставлений товар.

У зв`язку з задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 178, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Венгловського Олега Олеговича про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛМПАК" 40000,00 грн заборгованості задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛМПАК" (07400, Київська обл., місто Бровари, вулиця Січових стрільців, будинок 1, ) на користь Венгловського Олега Олеговича ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок основного боргу та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 копійок витрат зі сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Суддя В.М. Антонова