ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31 січня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/72/20
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

розглянув заяву Підприємства об`єднання громадян "Харчовик" б/н від 29.01.2020 (вх. №83 від 29.01.2020) про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви

за позовом Підприємства об`єднання громадян "Харчовик", вул. Ф. Франка, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, 47800

до відповідача 1 Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", провул. Шевченка, 12, м. Київ

до відповідача 2 Тернопільська філія ДП "Сетам", вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021 (вул. Поліська,14, м. Тернопіль, 46010)

до відповідача 3 Приватного виконавця Снігур Олега Юрійовича, вул. Степана Бандери, 34-А, м. Чортків, Тернопільська область

про визнання електронних торгів з реалізації майна недійсними

Без виклику повноважних представників

Встановив:

29.01.2020 Підприємство об`єднання громадян "Харчовик", в порядку ст. ст. 136-140 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на майно: комплекс будівель (будівля овочевого цеху, склад готової продукції з двома підвалами, пропарочна, сировинна, прохідна) заг. площею 1 627,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. І. Франка, 18 Д; комплекс будівель та споруд (адмінкорпус зі складом, будівля гаражів, будівля туалетів, павільйон) заг. площею 1 143,5 кв.м, за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. І. Франка, 18; комплекс будівель та споруд (будівля фруктового цеху з двома прибудовами пл. 519,7 кв.м, котельня з двома прибудовами пл. 163,8 кв.м, огорожа та замощення), що знаходяться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. І. Франка, 18 г; нежитлова будівля, соковий цех, площею 234,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. І. Франка, 18 Б;

- заборони Приватному виконавцю Снігур О.Ю. складати акт про проведені 27.01.2020 електронні торги з реалізації майна: комплекс будівель (будівля овочевого цеху, склад готової продукції з двома підвалами, пропарочна, сировинна, прохідна) заг. площею 1 627,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. І. Франка, 18 Д; комплекс будівель та споруд (адмінкорпус зі складом, будівля гаражів, будівля туалетів, павільйон) заг. площею 1 143,5 кв.м, за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. І. Франка, 18; комплекс будівель та споруд (будівля фруктового цеху з двома прибудовами пл. 519,7 кв.м, котельня з двома прибудовами пл. 163,8 кв.м, огорожа та замощення), що знаходяться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. І. Франка, 18 г; нежитлова будівля, соковий цех, площею 234,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. АДРЕСА_1 . Франка, 18 Б, а також затверджувати такий акт і передавати його переможцю торгів;

- заборони Приватному виконавцю Снігур О.Ю. виносити постанову про зняття арешту з реалізованого майна, а саме з: комплексу будівель (будівля овочевого цеху, склад готової продукції з двома підвалами, пропарочна, сировинна, прохідна) заг. площею 1 627,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. І. Франка, 18 Д; комплексу будівель та споруд (адмінкорпус зі складом, будівля гаражів, будівля туалетів, павільйон) заг. площею 1 143,5 кв.м, за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. І. Франка, 18; комплексу будівель та споруд (будівля фруктового цеху з двома прибудовами пл. 519,7 кв.м, котельня з двома прибудовами пл. 163,8 кв.м, огорожа та замощення), що знаходяться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. І. Франка, 18 г; нежитлової будівлі, сокового цеху, площею 234,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Підволочиськ, АДРЕСА_3 . І. Франка, 18 Б;

- заборони державним реєстраторам та будь-яким іншим особам, які діють на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти реєстраційні дії та будь-які інші дії стосовно наступного майна: комплекс будівель (будівля овочевого цеху, склад готової продукції з двома підвалами, пропарочна, сировинна, прохідна) заг. площею 1 627,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. І. Франка, 18 Д; комплекс будівель та споруд (адмінкорпус зі складом, будівля гаражів, будівля туалетів, павільйон) заг. площею 1 143,5 кв.м, за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. І. Франка, 18; комплекс будівель та споруд (будівля фруктового цеху з двома прибудовами пл. 519,7 кв.м, котельня з двома прибудовами пл. 163,8 кв.м, огорожа та замощення), що знаходяться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. І. Франка, 18 г; нежитлова будівля, соковий цех, площею 234,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. І. Франка, 18 Б.

Заява обґрунтована проведенням ДП "СЕТАМ" електронних торгів із порушенням вимог законодавства, реалізацією майна, право на яке належало іншій особі, а не боржнику; порушенням при визначенні вартості майна та передачі його на реалізацію прав та законних інтересів заявника на оскарження результатів оцінки майна; реалізацією майна за меншою ціною, ніж визначена, окрім того, за значно меншою ціною від реально існуючої на той час.

При цьому заявник зазначає, що він має намір подати позов про визнання електронних торгів з реалізації майна недійсними.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, адже будь-які подальші дії відповідачів чи третіх осіб щодо майна завдадуть шкоди інтересам позивача та розгляду справи.

До заяви додано витяги з сайту https://setam.net.ua/ щодо спірного майна та копії протоколів проведення електронних торгів №462885, №462887, №462945 та №462886 від 27.01.2020.

Оцінюючи обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття визначених ним заходів забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання електронних торгів з реалізації майна недійсними, господарський суд відзначає наступне:

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

За змістом ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Ч.ч 1, 2 ст.4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Такими превентивними передбаченими законом заходами запобігання правопорушення є, зокрема, заходи забезпечення позову визначені главою 10 розділу І ГПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Системний аналіз наведеного свідчить, що право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Таким чином, розгляд заяви та вжиття заходів забезпечення позову здійснюються виключно судом компетентним розглядати спір по суті. При цьому першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті. Тобто, першочерговою, у будь якому випадку є оцінка дотримання процесуального порядку (юрисдикції) звернення із заявою про забезпечення позову до суду.

Як вже зазначалось вище, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник вказав на намір подати позов про визнання електронних торгів з реалізації майна недійсними.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, згідно з яким акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

З аналізу ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ч. 1 ст. 658 ЦК України).

Згідно з п. 4 р. X Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем.

В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно, номер лота реалізованого майна (п. 5 р. X Порядку реалізації арештованого майна).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/856/17, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем є переможець електронних торгів.

Виходячи з наведеного, сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці (приватний виконавець та організатор електронних торгів) та покупець - переможець електронних торгів. Відповідно, судове рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів, у разі його прийняття, вплине на права та обов`язки сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, оскільки в останніх виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

Таким чином, у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони правочину - приватний виконавець, організатор торгів та переможець.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 911/845/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 910/1454/17. У наведених постановах касаційний суд висловив позицію, що відчуження майна на спірних електронних торгах, як угода купівлі-продажу є багатостороннім правочином, і під час подання позову про його оскарження такий позов подається до решти сторін цього правочину, з якими є матеріально-правовий спір, і ці сторони мають бути залучені до участі у справі. Відповідачами у справі, окрім організаторів електронних торгів, залучається також особа, визнана їх переможцем.

Ст. 20 ГПК України передбачає перелік справ, що підвідомчі господарським судам, до якого в контексті позовних вимог відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті відносяться справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів за певними виключеннями.

За змістом положень ст. ст. 2, 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Юрисдикційність справ про оскарження електронних торгів визначається з огляду на склад сторін правочину. Якщо набувачем (переможцем електронних торгів) є фізична особа, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 725/3212/16-ц (провадження № 14-3цс18).

Ч. 2 ст. 139 ГПК України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що маючи намір звернутись до суду з позовом про визнання електронних торгів недійсними, заявник вказує відповідачами лише стягувача, організатора торгів та приватного виконавця. Відомості про інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, зокрема, осіб, які вказані у долучених до заяви протоколах проведення електронних торгів переможцями торгів, відсутні (учасники 3, 6, 10, 14).

Наведені обставини, в свою чергу, позбавляють суд можливості встановити обставини щодо суб`єктної юрисдикції даного спору.

Поряд із цим, беручи до уваги визначених заявником у заяві про забезпечення позову учасників, а також місцезнаходження майна, щодо якого заявник просить вжити заходи забезпечення позову до подання позову, враховуючи приписи ч. 1 ст. 138 ГПК України, суд відзначає наступне:

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є дослідження таких підстав вжиття заходів до забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Поряд із цим, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17).

Нормами чинного ГПК України, зокрема ст. 14, визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В силу ч. 1 ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Системний аналіз положень ст. ст. 13, 74, 80 ГПК України свідчить про те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Всупереч зазначених вище приписів чинного процесуального законодавства, до матеріалів заяви не долучено жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував доводи заявника про належність майна щодо якого останній просить вжити заходи до забезпечення позову іншій особі, а, відповідно, можливе порушення її прав.

Натомість, наявна у долучених до матеріалів заяви протоколах проведення електронних торгів від 27.01.2020 інформація про переможців електронних торгів (учасники 3, 6, 10, 14) свідчить про те, що вжиття заходів забезпечення позову може порушити їхні права.

Твердження заявника про реалізацію майна за заниженою ціною також не підтвердженні жодним належним та допустимим доказом.

Поряд із цим, суд вважає за доцільне зазначити, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Тому, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців (правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 20.03.2019 у справі № 821/197/18/4440/16 та від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц.

Оцінюючи адекватність визначених заявником заходів забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання електронних торгів з реалізації майна недійсними, зважаючи на те, що предметом судового розгляду у спорі про визнання електронних торгів недійсними є укладений за результатами проведення електронних торгів правочин, який в свою чергу укладається після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів, суд вважає, що визначені заявником заходи забезпечення позову, зокрема заборона приватному виконавцю складати акт про проведені 27.01.2020 електронні торги, не відповідають вимогам, на забезпечення яких заявник просить їх вжити, оскільки вжиття останніх фактично унеможливить подання позову, який заявник має намір подати. Окрім того, заборона державним реєстраторам та будь-яким іншим особам, які діють на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти реєстраційні дії стосовно вказаного заявником майна, може призвести до порушення прав інших осіб (переможців торгів) на отримання документів, що підтверджують виникнення права власності на придбане на торгах майно, які видаються уповноваженими особами на підставі правочину, оформленого за наслідками проведення електронних торгів.

Таким чином, виходячи з викладеного вище, враховуючи приписи ст. 14 ГПК України, з огляду на доказову необґрунтованість заяви позивача, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, суд також зауважує, що відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 26.12.11 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 14, 20, 73, 74, 76, 79, 80, 86, 136-140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Підприємства об`єднання громадян "Харчовик" б/н від 29.01.2020 (вх. №83 від 29.01.2020) про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання - 31.01.2020 та підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання, через Господарський суд Тернопільської області.

3. Ухвалу надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади у мережі Інтернет за адресою: https://court.gov.ua/fair/sud5022/.

Ухвала суду розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua/

Суддя І.М. Гирила