ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21 січня 2020 року м. Черкаси справа № 925/72/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Чевгуза О.В., без повідомлення учасників справи, розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Мягкова Віталія Олександровича від 15 січня 2020 року про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Мягков Віталій Олександрович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Черкаської міської ради (вул. Б.Вишневецького, 36, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код 25212542), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської міської ради № 2-5662 від 26.12.2019 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянину ОСОБА_2 (вільна земельна ділянка, учасник АТО)»;

скасувати рішення державного реєстратора Черкаської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50609504 від 11.01.2020 08:00:08 у відповідності до якого зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку з кадастровим № :02:013:0051 розташовану за адресою АДРЕСА_2.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Черкаська міська рада передала у власність земельну ділянку з кадастровим № :02:013:0051 ОСОБА_2 , чим порушила право позивача на користування зазначеною земельною ділянкою, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., а саме: приміщення майстерні під літ. «А-І, А-І, а», а саме: приміщення з №1 по № 17, № 19, № 20, з № 22 по № 33, І, II, загальною площею 555,6 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 через накладення (нашарування) земельних ділянок.

Відповідно до п. 1.2. договору нежитлові будівлі розміщені на земельній ділянці площею 0,1372 га, кадастровий номер: :02:013:0007.

Відповідно до інформації розміщеної на публічній кадастровій карті, земельна ділянка передана у власність ОСОБА_2 (кадастровий № :02:013:0051) частково накладається (нашаровується) на земельну ділянку під нежитловими будівлями позивача.

09.01.2020 на підставі спірного рішення зареєстровано право власності на земельну ділянку № :02:013:0051 за ОСОБА_2 (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50609504 від 11.01.2020 08:00:08).

Одночасно з пред`явленням позову позивач подав заяву від 15 січня 2020 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :02:013:0051 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 ; заборони вчинення реєстраційних дій відносно земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :02:013:0051 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач зазначає, що згідно з даними Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з моменту винесення спірного рішення Черкаської міської ради ОСОБА_2 зареєстрував право власності на спірну земельну ділянку.

Отже, ОСОБА_2 без вжиття заходів забезпечення позову може відчужити спірну земельну ділянку третім особам, що значно ускладнить реальне поновлення прав позивача та призведе до необхідності звернення останнього до суду з новими позовами щодо визнання недійсними правочинів щодо її відчуження, або неможливості витребування частини спірної земельної ділянки у добросовісного набувача.

При цьому, захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку не є тотожним задоволенню позовних вимог по суті та відповідає критерію співмірності оскільки не позбавляє її власника можливості користуватися земельною ділянкою за цільовим призначенням.

Позивач вважає, що обставини справи свідчать, що наявні всі підстави для вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно та заборони на його відчуження, а також заборони вчиняти реєстраційні дії відносно спірної земельної ділянки до набрання рішенням суду законної сили. Вжиття заходів до забезпечення позову мають безпосередній зв`язок між заходами до забезпечення позову і предметом позову, а тому гарантують, що до прийняття судового рішення у справі майно не зникне. Забезпечення позову є доцільним, оскільки цим забезпечено ефективний захист прав та законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки відчуження спірного майна під час розгляду справи ускладнить або унеможливить захист прав позивача та виконання майбутнього рішення суду.

Розглянувши викладені у заяві вимоги про забезпечення позову, суд установив таке.

Фактично позивач для забезпечення позову просить вжити два заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поставки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову та відсутності будь-яких доказів, на підтвердження вчинення відповідних дій заявник вказав лише на можливість відчуження ОСОБА_2 спірної земельної ділянку третім особам, що значно ускладнить реальне поновлення прав позивача, що є недостатнім для задоволення вказаної заяви, тому суд вважає, що доводи заявника є необґрунтованими, а у суду відсутні підстави для задоволення заяви позивача про застосування заходу до забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборони вчинення реєстраційних дій відносно земельної ділянки.

Керуючись статтями 136-140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Мягкова Віталія Олександровича від 15 січня 2020 року про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 235 ГПК України, та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Суддя О.В. Чевгуз