ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.01.2020 Справа №905/2149/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Калітіній К.А.,

за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь Донецької області, ,

до відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, , в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман Донецької області, ,

про стягнення 23 681,76 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився, -

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь Донецької області, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №09-2/80 від 18.11.2019 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман Донецької області, про стягнення збитків у розмірі 23681,76 грн., що виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні на підставі положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, ЗУ «Про залізничний транспорт».

З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2149/19 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 28.11.2019 прийнято позовну заяву №09-2/80 від 18.11.2019 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2149/19; визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 24.12.2019; встановлено строк позивачу для надання: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповіді на відзив до 24.12.2019; встановлено строк відповідачу для надання: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову до 17.12.2019, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 05.05.2019 та 08.05.2019 Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) на адресу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (вантажоодержувач) за накладними №49627730, №49676695, №49676703 відправлено, зокрема, у вагонах №56040736, №52740545, №64064967 вантаж кокс доменний (вологий), вагою у вагоні №56040736 - 40200 кг., у вагоні №52740545 - 48850 кг., у вагоні №64064967 - 42390 кг., однак на станції призначення залізницею виявлено недостачу вантажу, про що складено комерційні акти №484809/154 від 08.05.2019, №484809/156 від 10.05.2019, №484809/162 від 10.05.2019.

Обставини викладені в означених актах свідчать про незбереження залізницею вантажу на шляху слідування, що є підставою для матеріальної відповідальності перевізника у вигляді відшкодування збитків в розмірі вартості нестачі вантажу, з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати під час перевезень.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав залізничні накладні №49627730, №49676695, №49676703, комерційні акти №484809/154 від 08.05.2019, №484809/156 від 10.05.2019, №484809/162 від 10.05.2019, а також у копіях: акти прийому-передачі №92561867 від 05.05.2019, №92567547 від 08.05.2019 за договором №107/16Сб від 01.02.2016, рахунки-фактури №92561867 від 05.05.2019, №92567547 від 08.05.2019 до договору №107/16Сб від 01.02.2016, довідки №02-4452 від 06.11.2019, виписки по особову рахунку від 28.08.2019 по оплаті по договору №107/16Сб від 01.02.2016 за кокс доменний, правоустановчі документи позивача, документи у підтвердження повноважень представника позивача, а також роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень України постанови Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного господарського суду від 11.04.2019 по справі №905/729/18.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.11, 253- 258, 260, 261, 909, 920, 924, 925 Цивільного кодексу України, ст.ст.174, 307, 315 Господарського кодексу України, ст.ст.4, 20, 161, 162, 171 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.6, 31, 32, 110, 113, 114, 115, 129, 134, 136, Статуту залізниць України, ст.ст.12, 23 Закону України «Про залізничний транспорт», п.5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, п.27 Правил видачі вантажу, а також посилається на п.3.8 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» №04-5/601 від 29.05.2002р., п.4.7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», п.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки Верховного Суду України викладені у постанові від 11.04.2019 по справі №905/729/18.

05.12.2019 від відповідача через канцелярію Господарського суду Донецької області отримано відзив №2022/1489 від 02.12.2019 на позовну заяву, за змістом яких із позовними вимогами не погоджується та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі; вказано про відсутність підписів представників вантажоодержувача в комерційних актах, які були присутні при проведенні перевірки, вважає таке порушенням п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, а відтак є неналежними доказами по справі; зауважено, що рахунки вантажовідправника №924567547 від 01.05.2019, №92561867 від 01.05.2019 та акти прийому-передачі містять два розділи ваги вантажу - «вага фактична» та «вага наведена», при цьому вартість вантажу визначена по наведеній вазі, різниця між фактичною та наведеною вагою у накладній №49676695 складає 9209 кг., у накладній №49676703 - 20828 кг., у накладній №49627730 - 4669 кг., вага втраченого вантажу з урахуванням норм природної втрати у накладних №49627730 складає лише - 846 кг., №49676695 - 423 кг., №49676703 - 1352,2 кг., що на думку відповідача свідчить про відсутність збитків.

23.12.2019 від позивача через канцелярію Господарського суду Донецької області отримано відповідь №09-2/80 від 17.12.2019 на відзив, у якій останній заперечив проти тверджень відповідача викладених у відзиві, а саме: вказав, що робітники позивача Старостенко, Максимцева, Адинцова, Головацуая є особами, які обслуговують вантажні ваги на яких здійснювалась перевірка маси вантажу в спірних вагонах та не мають повноважень щодо приймання вантажів та підписання комерційних актів; навів пояснення щодо вказання у актах приймання-передачі та рахунках, представлених суду, «Вага фактична» та «Вага наведена»; зауважено, що факт нестачі вантажу підтверджений належними доказами, а комерційні акти свідчать про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань зі збереження ввіреного йому вантажу за договором перевезення; рахунок-фактура №924567547 від 01.05.2019 виставлений ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод», як постачальником за договором №107/16Сб від 01.02.2016, оплачений позивачем в повному обсязі, в силу положень ч.3 ст.314 Господарського кодексу України, ст.ст. 144, 115 Статуту залізниць України є належним та допустимим доказом оплати вказаного рахунку в повному обсязі

24.12.2019 у судовому засіданні, згідно приписів ч.2 ст.216 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва по 22.01.2020, про що сторін повідомлено ухвалою суду від 24.12.2019..

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо такого.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Як свідчать матеріали справи, 05.05.2019 за накладною №49627730 Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, (вантажовідправник) зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь Донецької області, (вантажоодержувач), зокрема, у вагоні №56040736 вантаж кокс доменний (вологий), насипом, марковано поздовжньою смугою шириною 400-600мм по центру уздовж вагону вапном.

08.05.2019 за накладною №49676695 Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, (вантажовідправник) зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь Донецької області, (вантажоодержувач), зокрема, у вагоні №52740545 вантаж кокс доменний (вологий), насипом, марковано поздовжньою смугою шириною 400-600мм по центру уздовж вагону вапном.

08.05.2019 за накладною №49676703 Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, (вантажовідправник) зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь Донецької області, (вантажоодержувач), зокрема, у вагоні №64064967 вантаж кокс доменний (вологий), насипом, марковано поздовжньою смугою шириною 400-600мм по центру уздовж вагону вапном.

При оформленні вказаних залізничних накладних відправником вказано масу вантажу: у вагоні №56040736 нетто 40200 кг., у вагоні №52740545 нетто 48850 кг., у вагоні №64064967 нетто 42390 кг.

На станції призначення Сартана Донецької залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на вказаній станції здійснено комісійне переважування спірних вагонів з розчепленням на справних 150 т. держповірених вагонних вагах вантажоодержувача, за результатами якого складені комерційні акти №484809/154 від 08.05.2019, №484809/156 від 10.05.2019, №484809/162 від 10.05.2019, відповідно до яких, на підставі актів загальної форми №33567 від 06.05.2019, №10984 від 09.05.2019, №10991 від 09.05.2019 ст.Волноваха Донецької залізниці, №190/ПП від 05.09.2019, №194/ПП від 09.05.2019 ст.Сартана Донецької залізниці, виявилось:

- у вагоні №56040736 - нетто 38550 кг., тара 23000 кг., брутто 61550 кг., що менше документа на 1650 кг.;

- у вагоні №52740545 - нетто 47450 кг., тара 23350 кг., брутто 70800 кг., що менше документа на 1400 кг.;

- у вагоні №64064967 - нетто 40190 кг., тара 23360 кг., брутто 63550 кг., що менше документа 2200 кг.

У комерційному акті №484809/154 від 08.05.2019 у розділі Д також відображено, що вагон зважувався двічі, результат не змінився. За документом вантаж марковано поздовжньою смугою по центру уздовж вагону вапном, шириною 400-600 мм. Фактично навантаження у вагоні вище бортів на 500 мм, шапкою. Марковано однією смугою вапном. По ходу потягу зліва на 1, 2, 3, 4 люками мається виїмка довжиною 5000 мм, глибиною 600 мм, шириною 2000 мм, маркування порушено. Вагон бездверний, люка зачинені. Технічно справний. Течі вантажу не має. З моменту прибуття і до комерційного переважування вагон перебував під охороною служби безпеки комбінату Азовсталь і комерційних агентів ст.Сартана Донецької залізниці з повідомленням у ВОХР ст.Маріуполь і поліції. Комерційне переважування здійснювали вагар і старший прийомоздавальник комбінату Азовсталь Старостенко, Максимцева, ДСМ ст.Сартана і комерційний агент ст. Сартана Шелехов А.Ю., Кулишова Т.В. Завідуючий вантажним двором за штатним розписом не значиться. Містить підпис у графі «Начальник станції» із штампом станції Сартана Донецької залізниці.

У комерційному акті №484809/156 від 10.05.2019 у розділі Д також відображено, що вагон зважувався двічі, результат не змінився. За документом навантаження насипом, вантаж марковано по центру поздовжньою смугою шириною 400-600 мм уздовж вагону вапном. Фактично навантаження у вагоні шапкою, вище бортів на 400 мм. Вантаж марковано однією смугою вапном вздовж вагону. Над 6, 7 люками мається виїмка довжиною 3000 мм, глибиною 500 мм, шириною 1000 мм, маркування порушено. Вагон бездверний, люка зачинені. Технічно справний. Течі вантажу не має. З моменту прибуття і до комерційного переважування вагон перебував під охороною служби безпеки комбінату Азовсталь і комерційних агентів ст.Сартана Донецької залізниці з повідомленням у ВОХР ст.Маріуполь і поліції. Комерційне переважування здійснювали вагар і старший прийомоздавальник комбінату Азовсталь Адинцова, Головацька, ДСЗ ст.Сартана і комерційний агент ст.Сартана Гнутиков Е.Б., Мищенко С.С.Завідуючий вантажним двором за штатним розписом не значиться. Містить підпис у графі «Начальник станції» із штампом станції Сартана Донецької залізниці.

У комерційному акті №484809/162 від 10.05.2019 у розділі Д також відображено, що вагон зважувався двічі, результат не змінився. За документом навантаження насипом, вантаж марковано по центру поздовжньою смугою шириною 400-600 мм уздовж вагону вапном. Фактично навантаження у вагоні шапкою, вище бортів на 400 мм. Вантаж марковано однією смугою вапном вздовж вагону. Над 3, 4, 5, 6 люками мається виїмка довжиною 6000 мм, глибиною 500 мм, шириною 1000 мм, маркування порушено. Вагон бездверний, люка зачинені. Технічно справний. Течі вантажу не має. З моменту прибуття і до комерційного переважування вагон перебував під охороною служби безпеки комбінату Азовсталь і комерційних агентів ст.Сартана Донецької залізниці з повідомленням у ВОХР ст.Маріуполь і поліції. Комерційне переважування здійснювали вагар і старший прийомоздавальник комбінату Азовсталь Адинцова, Головацька, ДСМ ст.Сартана і комерційний агент ст.Сартана Гнутиков Е.Б., Мищенко С.С. Завідуючий вантажним двором за штатним розписом не значиться. Містить підпис у графі «Начальник станції» із штампом станції Сартана Донецької залізниці.

Відповідно до п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

З аналізу п.10 Правил складання актів слідує, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах, необхідною умовою є наявність підпису начальника станції (його заступник), начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, як таких, що безпосередньо оформлюють такий документ. Підпис одержувача наведено як додатковий та при умові, а саме, якщо брав участь у перевірці. Означене свідчить лише про наявність права одержувача приймати участь в перевірці та підписувати відповідний комерційний акт, а не законодавчо передбачена вимога, дотримання якої є обов`язковою.

При цьому, положеннями Правил передбачено можливість залучення інших працівників залізниці до перевірки вантажу і підписання акту.

Тобто, до підписання комерційного акту залучається три працівники залізниці в сукупності, проте, у разі необхідності, можуть бути залучені також інші працівники залізниці, перелік посад яких не є нормативно вичерпним.

Дослідив представлені суду комерційні акти вбачається наявність на них підписів заступника начальника станції (у комерційному акті №484809/154 - заступника начальника станції з вантажної роботи), комерційний агент ст.Сартана, двох інженерів, начальника станції з проставленням на його підписі штампу станції Сартана Донецької залізниці, завідуючий вантажним двором за штатним розписом не значиться. Відповідач наявність повноважень цих осіб на складання та підписання комерційних актів не спростовує.

Відтак, поряд із поясненнями позивача щодо відсутності повноважень осіб, які брали участь у наведеному переважуванні, на підписання комерційних актів, цілком обґрунтованим є відсутність їх підпису на комерційних актах та наявність підписів працівників залізниці.

Окрім того, беручи до уваги мету складання комерційних актів, визначену вказаними Правилами (п.2), за висновками суду відсутність на такому акті підпису одержувача не може слугувати підставою скасування зазначених у актах обставин.

Відтак, підстав вважати комерційні акти №484809/154 від 08.05.2019, №484809/156 від 10.05.2019, №484809/162 від 10.05.2019 неналежними доказами по справі не встановлено.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження, втрату, нестачу, псування, пошкодження прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Суд приймає до уваги встановлену актами справність спірних вагонів, сліди доступу до вантажу та порушення у них маркування.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Проте, суду не надано доказів не збереження вантажу не з вини залізниці, з матеріалів справи не вбачається.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладній, засвідчено належними доказами - комерційними актами №484809/154 від 08.05.2019, №484809/156 від 10.05.2019, №484809/162 від 10.05.2019.

Вказані акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Твердження відповідача щодо відсутності збитків, з огляду на те, що вага втраченого вантажу з урахуванням норми природної втрати менша ніж різниця між «Вага фактична» та «Вага наведена», показники якої містять акти прийому-передачі №92561867 від 05.05.2019, №92567547 від 08.05.2019 за договором №107/16Сб від 01.02.2016 та рахунки-фактури №92561867 від 05.05.2019 та №92567547 від 08.05.2019, судом відхилено, адже ці документи у межах розглядуваних правовідносин не є визначальними факту нестачі та, як наслідок понесення, вантажоодержувачем збитків. На їх підставі встановлюється вартість втраченого вантажу.

В силу приведених вище норм чинного законодавства, належним доказом фактичної кількості (ваги) вантажу прийнятого залізницею до перевезення є залізнична накладна, а ваги втраченого вантажу - комерційний акт, данні яких приймаються для встановлення наявності нестачі прийнятого до перевезення вантажу та її обсягу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до акту прийому-передачі №92561867 від 05.05.2019 за договором №107/16Сб від 01.02.2016 ціна коксу доменного марки КДМ 1, ТУ У 19.1-5:2015, у вагоні №56040736 (квитанція №49627730) визначена у розмірі 7591,52 грн. за 1т. без ПДВ.

Відповідно до акту прийому-передачі №92567547 від 08.05.2019 за договором №107/16Сб від 01.02.2016 ціна коксу доменного марки КДМ 1, ТУ У 19.1-5:2015, у вагоні №64064967 (квитанція №49676703) визначена у розмірі 7494,59 грн. за 1т. без ПДВ, у вагоні №52740545 (квитанція №49676695) - 7514,42 грн. за 1т. без ПДВ.

В матеріалах справи наявні рахунки - фактури Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) №92561867 від 05.05.2019 та №92567547 від 08.05.2019 до договору №107/16Сб від 01.02.2016 щодо вартості 1т. коксу доменного марки КДМ 1, ТУ У 19.1-5:2015, із відображенням його ціни, обумовленої у актах прийому-передачі №92561867 від 05.05.2019, №92567547 від 08.05.2019, з урахуванням податку на додану вартість.

Згідно довідок Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» №02-4452 від 06.11.2019 із банківською випискою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» за 28.08.2019, платіжним дорученням № від 28.08.2019 на суму 60000000,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість позивачем здійснена повна оплата за кокс доменний за договором №107/16Сб від 01.02.2016 на адресу ПрАТ «АКХЗ» за рахунком №92561867 від 05.05.2019 та платіжним дорученням № від 28.08.2019 на суму 60000000,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість за рахунком №92567547 від 08.05.2019.

З огляду на таке, означені документи підтверджують вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000р. №862/5083, у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься до вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Згідно матеріалів справи, у спірних накладних у графі найменування вантажу зазначено, що спірний вантаж вологий. Окрім того дана обставина підтверджена позивачем у відповіді на відзив.

Недостача згідно вищезазначених комерційних актів складає: у вагоні №56040736 - 1650 кг., у вагоні №52740545 - 1400 кг., у вагоні №64064967 - 2200 кг.

Згідно розрахунку, що міститься в позовній заяві, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу із застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у загальному розмірі 23682,25 грн.

Здійснивши перерахунок, з урахуванням норм природної втрати 2%, судом встановлено, що нестача вантажу у вагоні №56040736 становить 0,846 т. (1,65 т. - 0,804 т.), у вагоні №52740545 - 0,423 т. (1,4 т. - 0,977 т.), у вагоні №64064967 - 1,3522 т. (2,2 т. - 847,8 т.).

Відповідно до рахунку-фактури №92561867 від 05.05.2019 до договору №107/16Сб від 01.02.2016 вартість коксу доменного за 1т. з ПДВ у вагоні №56040736 становить 9109,82 грн.

Відповідно до рахунку-фактури №92567547 від 08.05.2019 до договору №107/16Сб від 01.02.2016 вартість коксу доменного за 1т. з ПДВ у вагонах №52740545 становить 9017,30 грн., у вагоні №64064967 становить 8993,51 грн.

Відтак, вартість втраченого вантажу складає 23682,25 грн., а саме: у вагоні №56040736 - 7706,91 грн. (9109,82 грн. х 0,846 т.), у вагоні №52740545 - 3814,32 грн. (9017,30 грн. х 0,423 т.), у вагоні №64064967 - 12161,02 грн. (8993,51 грн. х 1,3522 т.).

За приписами ст.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками, зокрема, розуміються втрата або пошкодження майна у разі неналежного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.225 Господарського кодексу України , до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Дані норми кореспондуються з положеннями Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційному акті, своїх зобов`язань за договором перевезення підприємство залізничного транспорту загального користування не виконало належним чином, оскільки не забезпечило збереження довіреного йому вантажу.

Факт недостачі вантажу у приведеній вище кількості та вартості підтверджений матеріалами справи.

Відтак, враховуючи оплату рахунків №92561867 від 05.05.2019, №92567547 від 08.05.2019 позивачем (банківська виписка за 28.08.2019, з урахуванням довідок Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» №02-4452 від 06.11.2019), беручи до уваги відсутність доведення протилежного, позивач внаслідок незбереження підприємством залізничного транспорту загального користування вантажу, зазнав збитків у загальному розмірі 23682,25 грн.

Разом з тим, дотримуючись меж заявлених вимог, суд дійшов висновку про задоволення останніх у розмірі визначеному позивачем.

На ряду з зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, згідно розрахунку наведеному у позові, у розмірі 5265,16 грн., які складаються з судового збору у сумі 1921,00 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3344,16 грн.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як встановлено, позивачем не надано будь-яких доказів у підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи, відповідної заяви у порядку абз.2 ч.8 ст.129 господарського процесуального кодексу України не подано, а тому відсутні підстави для стягнення судових витрат в сумі 3344,16 грн.

Судові витрати як судовий збір підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, 233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь Донецької області, до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман Донецької області, про стягнення збитків у розмірі 23681,76 грн., що виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні на підставі положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, ЗУ «Про залізничний транспорт», задовольнити.

2.Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, Печерський район, вул.Тверська, б.5, , банківські реквізити не вказано) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, б.22, , банківські реквізити не вказано) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м.Маріуполь, Лівобережний район, вул.Лепорського, буд. 1, , банківські реквізити не вказано) 23681,76грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.В судовому засіданні 22.01.2020 ухвалено рішення (вступна та резолютивна частини рішення).

5.Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

6. Повний текст рішення складено 27.01.2020.

Суддя О.В. Кротінова