ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" січня 2020 р. м. Київ Справа № 911/193/20

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерелектро" від 20.01.2020 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудсвітло" заборгованості за договором поставки №4150-ТД від 22.01.2019 на суму 30000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

23.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерелектро" подало до Господарського суду Київської області заяву від 20.01.2020 до боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудсвітло") про видачу судового наказу.

Дослідивши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерелектро" заяву на предмет відповідності її приписам ст. ст. 147, 150 ГПК України, господарський суд встановив, що наявні підстави для відмови заявнику у видачі судового наказу з огляду на таке.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Частиною 1 ст. 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 148 ГПК України унормовано, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 147 ГПК України встановлено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ГПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. ст. 76 78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен дослідити всі докази, яким заявник обгрунтовує обставини, на яких грунтуються його вимоги, та перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Із поданої заявником до суду заяви про видачу судового наказу вбачається, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерелектро" ґрунтуються на укладеному між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергобудсвітло" письмовому договорі поставки №4150-ТД від 22.01.2019.

Оскільки боржник неналежним чином виконав умови вищевказаного договору, заявник скористався правом звернення до суду із заявою про видачу наказу на стягнення з боржника 30000,00 грн основного боргу.

В підтвердження обов`язку боржника по сплаті коштів за отриманий товар, останній подав до суду в якості доказів копію договору поставки №4150-ТД від 22.01.2019, копії видаткових накладних № ТТДИк079026 від 28.01.2019, № ТТДИк081419 від 15.02.2019, № ТТДИк084204 від 07.03.2019, № ТТДИк085655 від 21.03.2019, № ТТДИм089498 від 18.04.2019, № ТТДИк090288 від 23.04.2019 та копію акту звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2019 - 10.01.2020.

Оглянувши подані на розгляд суду документи, суд встановив, що складені між сторонами видаткові накладні підписані зі сторони відповідача (покупця) невстановленою особою, підпис якої не розшифрований, не містять посилання на посаду особи, яка прийняла товар, та реквізитів довіреностей, за якими товар було прийнято. Тобто надані заявником до справи видаткові накладні не містять переліку обов`язкових реквізитів первинних документів, передбачених в п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, та ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Водночас приписами п. 3.4 договору сторони погодили, що в підтвердження факту отримання продукції покупець зобов`язаний поставити підпис на накладній та передати постачальнику з оригіналом довіреності. При отриманні ТМЦ від постачальника представнику покупця необхідно мати або довіреність, або будь-який інший документ, який уповноважує представника покупця отримувати ТМЦ (наказ, лист тощо). Представленим документом повинні бути передбачені наступні обов`язкові реквізити: назва підприємства покупця; код ЄДРПОУ; дата видачі, строк дії довіреності; ПІБ представника покупця, його паспортні дані; перелік ТМЦ або посилання на документ, який містить перелік ТМЦ; підпис керівника підприємства покупця, печатка підприємства покупця; зразок підпису уповноваженої особи.

Суд встановив, що до матеріалів поданої в суд заяви про видачу судового наказу заявником не долучено в якості додатків належним чином завірених довіреностей чи інших документів, які уповноважують особу, підпис якої проставлений на видаткових накладних, на прийняття товару за договором поставки №4150-ТД від 22.01.2019.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність у видаткових накладних всіх обов`язкових реквізитів первинного документу, за відсутності інших доказів прийняття товару боржником, суд не може вважати подані заявником документи достатніми для підтвердження обставин, якими він обгрунтовує свої грошові вимоги на суму 30000,00 грн.

Також суд не приймає як належний, допустимий та достовірний доказ підтвердження суми заборгованості боржника за умовами договору поставки №4150-ТД від 22.01.2019 надану заявником до суду копію акту звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2019 - 10.01.2020, яка не містить підпису представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудсвітло", отже не підтверджує факт звіряння бухгалтеріями підприємств бухгалтерського обліку операцій, що відбулися по договору поставки №4150-ТД від 22.01.2019.

Водночас, суд зазначає, що оскільки заявник сверджує, що боржник здійснив по договору поставки №4150-ТД від 22.01.2019 оплати за отриманий товар лише частково на суму 220402,45 грн із вартості поставленого товару на суму 250402,45 грн, отже він зобов`язаний був подати до суду банківські виписки чи інші бухгалтерські документи в підтвердження факту, проведенння оплат його контрагентом, та сум, сплачених ним за спірний період на його банківський рахунок. Натомість вказаних документів заявником до суду разом з заявою про видачу судового наказу подано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що заявником, всупереч п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, не подано до суду документи, що підтверджують обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставою для відмови заявнику у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з боржника 30000,00 грн боргу, що виник у зв`язку з неналежним виконанням ним умов договору поставки №4150-ТД від 22.01.2019, за правилами наказного провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ГПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з приписів ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерелектро" у задоволенні заяви від 20.01.2020 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудсвітло" заборгованості за договором поставки №4150-ТД від 22.01.2019 на суму 30000,00 грн..

Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття та відповідно до ст. 256 ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

З інформацією про дане судове рішення учасники справи можуть ознайомитися на сайті: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.М. Антонова