ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" січня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3830/19

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Боровицьке» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибна Компанія «Шельф» про стягнення 715 972,00грн.,

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Одеської області у складі судді Гута С.Ф. розглядається справа №916/3830/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Боровицьке» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибна Компанія «Шельф» про стягнення 715 972,00грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.12.2019р. було призначено справу №916/3830/19 розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засідання на 21.01.2020р. о 11:00 год.

11.01.2020р. до канцелярії господарського суду Одеської області від відповідача надійшла заява за вх.ГСОО№509/20 про визнання позову.

Крім того, 11.01.2020р. до канцелярії господарського суду Одеської області від відповідача надійшлов відзив за вх.ГСОО№508/20 на позовну заяву, з якого також вбачається, що відповідач підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу №036 від 22.05.2018р., а саме в частині не повної своєчасної оплати товару.

Відповідно до умов Договору, пункту 1.1., Продавець зобов`язується поставити (відпустити), а Покупець прийняти і оплатити вартість риби с/м далі за Договором «Товар» в асортименті, за кількістю і за цінами, вказаними в рахунках-фактурах, які є невідємною частиною даного Договору.

Згідно п. 4.1. Договору, розрахунки за цим договором проводяться в безготівковому порядку шляхом перерахування Покупцем грошових коштів в розмірі 100 (сто) відсотків вартості товару поточний рахунок Продавця.

28.02.2019р. позивач звернувся до відповідача із листом №09, відповідно до якого просить сплатити заборгованість за поставлений за Договором товар у сумі 715 972,00грн., шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок, який вказаний в Договорі.

Оскільки розрахунки за отриманий Товар були здійснені Покупцем частково, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 28.02.2019р. становить - 715 972,00грн.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач вказує, що оскільки відповідачем добровільно вказану суму сплачено не було, він змушений був звернутися до суду з відповідним позовом з метою її стягнення у примусовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу;

Частиною 1 ст.191 України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як свідчать матеріали справи №916/3830/19, відповідно до заяви (вх.ГСОО509/20 від 11.01.2020р.), відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибна Компанія «Шельф» визнав позов в повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання позову не суперечить та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Боровицьке» в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, однак представником відповідача було визнано позовні вимоги в повному обсязі, до розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст.130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чи стягненню з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору підлягає сума у розмірі 5 374,05грн., що складає 50 відсотків від суми сплаченого судового збору за подання позову, решта суми сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України „Про судовий збір" з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Боровицьке» підлягає поверненню сума судового збору у розмірі 5 374,0 грн., за умови подання відповідного клопотання Позивачем.

Керуючись ст.ст. 129, 130, ч.3 ст. 185, ч.4 ст.191, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Приватного акціонерного товариства «Боровицьке» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибна Компанія «Шельф» про стягнення 715 972,00грн. - задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибна Компанія «Шельф» (65026, м. Одеса, вул. Польська, будинок 7, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Боровицьке» (20921, Черкаська область, Чигиринський район, село Боровиця, ) суму дебіторської заборгованості за поставлений товар згідно із Договором №036 від 22 травня 2018р. у розмірі 715 972 / сімсот п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімсот дві/ грн. 00 коп.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибна Компанія «Шельф» (65026, м. Одеса, вул. Польська, будинок 7, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Боровицьке» (20921, Черкаська область, Чигиринський район, село Боровиця, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 374 / п`ять тисяч триста сімдесят чотири/ грн. 05 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Накази видати в порядку ст.327 ГПК України

Повне рішення складено 27 січня 2020 р.

Суддя С.Ф. Гут