ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020м. ДніпроСправа № 904/7961/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Скиба Т.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "САВТОР", м. Дніпро

про розірвання договору підряду № 20-10/16-СБИ від 18.10.2016 року та стягнення збитків у розмірі 231 438,48 грн.

Представники:

від позивача: Сокуренко Є.С., довіреність № 4439-К-О від 12.10.2018 року, посвід. № 1806 від 25.07.2017 року, адвокат;

від відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕДУРА:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про розірвання договору підряду № 20-10/16-СБИ від 18.10.2016 року та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "САВТОР" збитків у розмірі 231 438,48 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 року у справі № 904/7961/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2019 року у справі № 904/7961/17 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 року у справі № 904/7961/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.09.2019 року рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2019 року скасовано, справу № 904/7961/17 передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 05.11.2019 року о 11:20 год.

У підготовче судове засідання 05.11.2019 року представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 року продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 08.01.2020 року включно та підготовче судове засідання відкладено на 10.12.2019 року о 10:00 год.

У підготовче судове засідання 10.12.2019 року представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2019 року виправлено описки у вступній та описовій частинах ухвал Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2019 року та від 05.11.2019 року у справі № 904/7961/17 в зазначенні найменування відповідача вірне найменування, а саме: "Товариство з обмеженою відповідальністю "САВТОР"" у відповідних відмінках, та виправлено описку у резолютивній частині ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 року зазначивши вірним п.1 "продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 08.01.2020 року включно та відкладено підготовче судове засідання на 10.12.2019 року о 10:00 год."

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2019 року підготовче судове засідання відкладено до 23.12.2019 року о 10:20 год.

У підготовче судове засідання 23.12.2019 року представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

У підготовчому судовому засіданні 23.12.2019 року позивачем зазначено, що ним було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.01.2020 року о 14:30 год.

Представник відповідача у судове засідання 21.01.2020 року не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про розгляд справи без представника або про відкладення розгляду справи від відповідача на адресу суду не надходило, про визнання позову не заявляв, письмових пояснень у справі з урахуванням постанови Верховного Суду від 10.09.2019 року не надав, про поважність причин неявки суд не попереджав.

Ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2019 року, 05.11.2019 року, 10.12.2019 року та 23.12.2019 року надіслані на адресу відповідача були повернуті до суду з позначкою пошти: "закінчення терміну зберігання".

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2019 року у справі № 923/1432/15.

Більше того, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що повернення ухвал суду з викликом відповідача у судове засідання відбулось через недотримання ним вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю юридичною адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Таким чином, суд вважає, що відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні 21.01.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач вважає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором підряду № 20-10/16-СБИ від 18.10.2016 року, оскільки не приступив до виконання зазначених в договорі підряду робіт, що є підставою для розірвання договору в судовому порядку відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України. При цьому, позивачем зазначено, що збитки складаються із коштів, які були ним перераховані відповідачу на підставі договору підряду, у якості попередньої оплати.

Позиція відповідача

Відповідач зазначає, що ним виконані, а позивачем прийняті роботи на суму 292 886,11 грн., що перевищує суму, отриманої передплати на 61 447,63 грн. Подальше виконання робіт було зупинено за ініціативою позивача.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Предметом доказування у даній справі є встановлення обсягу та вартості виконаних робіт за Договором підряду № 20-10/16-СБИ від 18.10.2016 року, встановлення наявності чи відсутності обставин з якими пов`язано право позивача розірвати договір.

Між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБИ-Скелябудінвест" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "САВТОР") було укладено договір підряду № 20-10/16-СБИ від 18.10.2016 року (далі - договір).

Відповідно до пункту 2.1. договору, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик , власними силами та способами виконати роботи з облаштування зовнішніх мереж водопроводу та каналізації на об`єкти, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр-т. Петровського, буд. 31.

В пункті 15.1. договору сторони встановили, що даний договір вважається укладеним та вступає в силу з моменту підписання його сторонами з використанням електронного цифрового підпису та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по діючому договору.

Відповідно до пункту 3.1 договору підрядник приступає до робіт протягом 3-х робочих днів з моменту укладення даного договору та зобов`язується виконати роботи не пізніше 30.11.2016 року.

Згідно із пунктом 4.1. договору договірна ціна встановлюється твердою та складає всього 438 418,65 грн, в тому числі ПДВ 20% - 73 069,78 грн. Розрахунок договірної ціни наведено в додатках № 1, № 2, які є невід`ємною частиною договору. Договірна ціна включає в себе: - обладнання зовнішнього водопроводу на суму 114 233,46 грн., в тому числі ПДВ 20% - 19 038,91 грн., додаток № 1, який є невід`ємною частиною договору; - обладнання зовнішньої каналізації на суму 324 185,19 грн., в тому числі ПДВ 20% - 54 030,87 грн., додаток № 2, який є невід`ємною частиною договору. Договірна ціна фіксується на весь період дії договору та включає всі додаткові витрати.

Відповідно до пункту 5.1. договору оплата по даному договору здійснюється шляхом перерахування замовником на розрахунковий рахунок підрядника безготівкових розрахунків в наступному порядку: - попередня оплата у розмірі 231438,48 грн., в тому числі ПДВ 20% - 38573,08 грн. по даному договору здійснюється замовником в національній валюті України протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунку від підрядника; - кінцевий розрахунок здійснюється по факту протягом 20 банківських днів з моменту передачі сертифікатів на матеріали, надання рахунку з податковою накладною та виконавчою зйомкою мереж з печаткою ГКП "Земград" - "Придатно", та підписання уповноваженими представниками трьох сторін наступних документів: акта приймання виконаних підрядних робіт, довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат по формі КБ-3, актів на приховані роботи, актів технічної готовності мереж. Розрахунок за роботи може здійснюватися частинами (по мірі виконання робіт) на підставі зазначених вище документів, підписаними уповноваженими представниками обох сторін.

Згідно із пунктом 9.4. договору приймання-здача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання актів приймання виконаних підрядних робіт обома сторонами договору. Відповідно роботи вважаються виконаними підрядником та прийняті замовником з моменту підписання уповноваженими представниками двох сторін відповідного акта приймання виконаних підрядних робіт, довідки про вартість виконаних робіт та витрат по формі КБ-3, та актів на приховані роботи (у випадку наявності прихованих робіт).

В пункті 9.5. договору сторони передбачили, що замовник має право не приймати виконані роботи у випадку виявлення відхилень від узгодженого ППР, будівельних норм та правил, умов договору.

У випадку мотивованої відмови замовника від приймання робіт, складається двосторонній акт виявлених дефектів, допущених з вини підрядника та які усуваються за його рахунок (пункт 9.6. договору).

В пункті 14.3. договору сторони встановили, що замовник може розірвати договір в односторонньому порядку, якщо підрядник зі своєї вини: - не приступив до виконання робіт протягом 5 календарних днів з моменту закінчення строку, узгодженого в пункті 3.1 договору; - допустив прострочку виконання робіт від передбаченого графіком на 10 календарних днів; - виконав роботи з суттєвими недоліками та не забезпечив їх усунення у визначений в акті виявлених недоліків строк

Позивачем було здійснено перерахування відповідачу попередньої оплати в сумі 231 438,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням № G1121U0FSP tr. VB68G1121U0FSP 1 від 21.11.2016 року.

15.12.2016 року між позивачем та відповідачем підписано акт приймання виконаних робіт за грудень 2016 року, які виконані на підставі договору підряду № 20-10/16-СБИ від 18.10.2016 року. Вказаний акт не містить жодних зауважень замовника до виконаних робіт та підписаний представником банку без заперечень.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, надавши оцінку аргументам, наведеним стороною, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Роботи за договором підряду виконані відповідачем та прийняті позивачем без зауважень, що підтверджується актом приймання виконаних робіт за грудень 2016 року від 15.12.2016 року.

Відповідно до даного акта вартість виконаних робіт складає 292 886,11 грн.

Позивач, заперечуючи факт виконання відповідачем робіт за договором, звертав увагу на те, що відповідно до пункту 9.4 договору підряду роботи вважаються виконаними відповідачем та прийняті позивачем з моменту підписання: акта приймання виконаних підрядних робіт, довідки про вартість виконаних робіт та витрат по формі КБ-3, та актів на приховані роботи (у випадку наявності прихованих робіт), а не лише акта виконаних робіт. Крім того, позивач зазначав, що згідно із пунктом 9.4.1 договору відповідач після виконання робіт надає позивачу виконавчу зйомку мереж з печаткою ГПК "Земград" - "Придатно", акт технічної готовності мереж, за актом приймання-передачі, чого відповідачем зроблено не було. Позивач також зазначав, що відповідачем не надано проектно-кошторисної документації, відповідно до якої він повинен був виконувати роботи згідно із пунктом 8.1 договору.

Доводи позивача про те, що у ПАТ КБ "Приватбанк" відсутні будь-які документи, стосовно виконання будь-яких робіт за спірним договором, тобто у позивача наявні підстави вважати, що роботи за договором підряду взагалі фактично не були виконані, до уваги судом не приймаються, оскільки зі сторони ПАТ КБ "Приватбанк" договір підряду № 20-10/16-СБИ від 18.10.2016 р., Акт приймання виконаних робіт за грудень 2016 р. підписані та скріплені печаткою ПАТ КБ "Приватбанк". Щодо недостатнього обсягу повноважень у особи підпису зі сторони замовника Акту приймання виконаних робіт за грудень 2016 р., оскільки ця особа - ОСОБА_1 була звільнена з посади Керівника корпоративного VIP-бізнеса Головного офісу ПАТ КБ "Приватбанк", то на підтвердження своїх доводів скаржником не доданого жодного доказу про те, що від позивача Акт підписано не уповноваженою на те особою. Наданий Статуту Банка в редакції, яка діяла станом на 15.12.2016 року, вказані висновки не спростовує.

При цьому, суд зазначає про безпідставність доводів позивача щодо відсутності у особи, що підписала акт виконаних робіт повноважень на вчинення таких дій з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України, у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно з п. 9.4.6.2. Перші Заступники Голови Правління в межах суми, що еквівалентна 400 000,00 долларів США, вчиняють правочини (укладають договори, угоди, підписують контракти, в тому числі зовнішньо-економічні) з розпорядження рухомим та нерухомим майном Банку, грошовими коштами, за умови, якщо ця сума складає менше ніж 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності та не перевищує гранічну суму, встановлену підпунктом 25 пункту 9.3.3. цього Статуту.

За змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами правочину за таким правочином, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Отже, факт підписання сторонами Акту приймання виконаних робіт за грудень 2016 належними та допустимими доказами не спростовано. Доказів звільнення особи, якою підписано Акт, станом на момент укладення зазначеного правочину та прийняття виконаних за ним робіт - матеріали справи не містять.

При цьому про участь позивача у вказаному правочині свідчить в т.ч. відтиски печатки вказаного підприємства на Договорі, Додатках до Договору №1, №2 та Акті.

Відтак, матеріалами справи підтверджено належне виконання відповідачем робіт на суму 292 886,11 грн, що перевищує отриманий аванс на 61 447,63 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення збитків в сумі 231 438,48 грн. задоволенню не підлягають.

Водночас, частиною 1 статті 843 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін (частини 2, 3 статті 844 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.1. договору підряду передбачено, що договірна ціна встановлюється твердою та складає всього 438 418,65 грн., в тому числі ПДВ 20% - 73 069,78 грн. Розрахунок договірної ціни наведено в додатках № 1, № 2, які є невід`ємною частиною договору. Договірна ціна включає в себе: - обладнання зовнішнього водопроводу на суму 114 233,46 грн., в тому числі ПДВ 20% - 19 038,91 грн., додаток № 1, який є невід`ємною частиною договору; - обладнання зовнішньої каналізації на суму 324 185,19 грн., в тому числі ПДВ 20% - 54 030,87 грн., додаток № 2, який є невід`ємною частиною договору. Договірна ціна фіксується на весь період дії договору та включає всі додаткові витрати.

Відповідно до акту № СБИ00220/2 приймання виконаних робіт за грудень 2016 року вартість та обсяги виконаних робіт є значно меншою за тверду ціну встановлену договором.

Положеннями статті 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частинами першою і другою статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Отже, зазначеною нормою встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однією зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Згідно із частиною 2 статті 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Таким чином, замовнику законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи у випадку якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Згідно із статтею 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

В пункті 14.3. договору підряду сторони встановили, що замовник може розірвати договір в односторонньому порядку, якщо підрядник зі своєї вини: - не приступив до виконання робіт протягом 5 календарних днів з моменту закінчення строку, узгодженого в пункті 3.1. договору; - допустив прострочку виконання робіт від передбаченого графіком на 10 календарних днів; - виконав роботи з суттєвими недоліками та не забезпечив їх усунення у визначений в акті виявлених недоліків строк.

Звертаючись із даним позовом позивач просив розірвати договір підряду у судовому порядку на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України у зв`язку із істотним порушення відповідачем договору підряду - невиконанням робіт передбачених договором.

Як вбачається зі змісту п. 3.1. договору роботи малибути виконані не пізніше 30.11.2016

Проте, станом на час рознгляду спору до матеріалів справи не надано доказів повного виконання робіт за цим договором.

В той же час, згдно з п. 15.1. договору він діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тобто на момент вирішення спору договір є діючим.

За таких обставин з урахуванням вимог ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, про які йшлося вище, позовні вимоги про розірвання договору підряду № 20-10/16-СБИ від 18.10.2016 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" підлягають задоволенню в частині розірвання договору підряду № 20-10/16-СБИ від 18.10.2016. В решті позову слід відмовити.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. підлягає стягуненю з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір підряду № 20-10/16-СБИ від 18.10.2016 року укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБИ-Скелябудінвест", нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "САВТОР" (67510, Одеська область, Лиманський район, село Сербка, вул. Визволення, буд. 2; ).

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "САВТОР" (67510, Одеська область, Лиманський район, село Сербка, вул. Визволення, буд. 2; ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ) витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано - 31.01.2020 року.

Суддя В.Г. Бєлік