ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.20 Справа № 917/1995/19

за позовною заявою Фізичної особи - підприємця Жарікова Ігоря Юрійовича, АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1

до відповідача Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", 36039, м. Полтава, вул. В.Чорновола, 22-А, ідент. код 32017261 в особі філії "Копилянська дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", 36016, м. Полтава, вул. Європейська, 189А, ідент. код 35206539

про стягнення 13 072, 48 грн.

Суддя Іванко Л.А.

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Жаріков Ігор Юрійович звернувся до господарського суду з позовом до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Копилянська дорожня експлуатаційна дільниця" дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 13072,48 грн., з яких: 10871,79 грн. основного боргу, 924,92 грн. - 3% річних, 1275,77 грн. інфляційних збитків, а також 1921,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем господарських зобов`язань згідно Угоди про припинення зобов`язання шляхом заліку зустрічних однорідних вимог від 29.12.2018 року, внаслідок чого позивач, на підставі приписів чинного законодавства, нарахував та заявив до стягнення з відповідача суму основого боргу, 3% річних та інфляційні втрати.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2019р. даний позов був переданий на розгляд судді Іванко Л.А.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.11.2019 р. позовну заяву Жарікова І.Ю. прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Також, зазначеною ухвалою було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, зокрема, було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов.

Ухвала господарського суду Полтавської області від 18.11.2019 р. по даній справі розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

05.12.2019 року від відповідача надійшов відзив (вх.№ 13489) на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 924,92 грн. та інфляційного збільшення боргу в сумі 1275,77 грн., оскільки на його думку сума 3% річних повинна становити 848,18 грн., а інфляційних - 1178,2 грн.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку вимог ст. 233 ГПК України.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд, встановив наступне.

11.01.2018 року між ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Полтавський райавтодор" (замовник) та ФОП Жаріков І.Ю. (виконавець) укладено Договір № 1 надання послуг (надалі-Договір), відповідно до п.1.1 якого, виконавець, на умовах, передбачених цим Договором, за завданням замовника надає йому послуги з технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів (послуги), а замовник оплачує отримані послуги.

Загальна вартість договору становить 199900,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Вартість робіт визначається на основі рахунків фактур та/або актів виконаних робіт. Замовник зобов"язується оплачувати виконавцю вартість наданих послуг, у які включається вартість складових частин (матеріалів), наданих виконавцем (п.3.1 Договору).

Відповідно до п.4.1, цей Договір набуває чинності (є укладеним) з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018 року, а в частині виконання зобов"язань - до повного та належного їх виконання сторонами за цим Договором.

03.09.2018 року між ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Жаріков І.Ю. (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна № 41(надалі-Договір 41), відповідно до п.1.1 якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування:

- нежитлові приміщення № 3-1 та № 3-2 будівлі цеху дорожніх знаків загальною площею 92,6 кв.м, які розташовані за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с.Розсошенці, вул.Коцюбинського, 1а та обліковуються на балансі філії "Полтавський райавтодор" (у подальшому балансоутримувач) ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", вартість яких визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку становить станом на 22.06.2018 року 247433 грн. (без ПДВ).

Майно передається в оренду для розміщення майстерні та здійснення технічного обслуговування і ремонту автомобілів (п.1.2 Договору 41).

Відповідно п.3.1 Договору 41 орендна плата визначена на підставі незалежної оцінки, із застосуванням річної орендної ставки в розмірі 18,0% і становить за базовий місяць розрахунку (червень 2018) 3711,5 грн. без ПДВ (додаток № 1 до договору).

У разі припинення (розірвання) Договору оренди, орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє орендаря від обов"язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції (п.3.5 Договору 41).

Згідно п.9.1, цей Договір укладено строком на два роки 11 місяців, який діє з моменту його підписання обома сторонами по 03.08.2021 року.

Невід"ємною частиною даного Договору є розрахунок орендної плати, акт приймання-передачі орендованого майна (додаються).

29.11.2018 року до договору оренди нерухомого майна від 03.09.2018 року № 41 укладено Додаткову угоду № 1, в якій сторони (орендодавець та орендар), на виконання наказу ДП "Полтавський облавтодор" від 21.08.2018 року № 160 "Про припинення філій ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" та в зв"язку з припиненням (ліквідацією) філії "Полтавський райавтодор" і встановленням правонаступником майна, майнових прав та обов"язків філію "Копилянська ДЕД", прийшли до згоди:

- в п.1.1 зазначеного договору слова "філії "Полтавський райавтодор" (у подальшому балансоутримувач)", замінити словами "філії "Копилянська ДЕД" (у подальшому балансоутримувач)".

За період січень 2019 року - вересень 2019 року включно, позивачу надано послуги «оренда частини нежитлової будівлі» (орендна плата) на загальну суму 42 686,53 грн. в т.ч. ПДВ, згідно наступних актів здавання-приймання робіт (додаються):

- №178 від 31.01.2019 року на загальну суму 4 731,44 грн. в т.ч. ПДВ;

- №549 від 28.02.2019 року на загальну суму 4 755,10 грн. в т.ч. ПДВ;

- №565 від 31.03.2019 року на загальну суму 4 755,10 грн. в т.ч. ПДВ;

- №601 від 30.04.2019 року на загальну суму 4 736,17 грн. в т.ч. ПДВ;

- №630 від 31.05.2019 року на загальну суму 4 764,56 грн. в т.ч. ПДВ;

- №648 від 30.06.2019 року на загальну суму 4 764,56 грн. в т.ч. ПДВ;

- №687 від 31.07.2019 року на загальну суму 4 740,74 грн. в т.ч. ПДВ;

- №723 від 30.08.2019 року на загальну суму 4 726,52 грн. в т.ч. ПДВ;

- №747 від 30.09.2019 року на загальну суму 4 712,34 грн. в т.ч. ПДВ.

29.12.2018 року ФОП Жаріков І.Ю. та ДП "Полтавський облавтодор" уклали Угоду про припинення зобов"язань шляхом заліку зустрічних однорідних вимог (надалі - Угода) про таке:

1. Сторони прийшли до згоди про залік взаємних вимог з нижче вказаних договорів:

1.1 За договорами:

1.1.1 Договір № 1 від 11.01.2018р.- 58558,90 грн. договір надання послуг з ремонту та технічного обслуговування кранів між ФОП Жаріков І.Ю, (кредитор) та ДП Полтавський Облавтодор Філія «Полтавський Райавтодор» в особі правонаступника майна, майнових прав та обов`язків філія «Копилянська ДЕД» (боржник).

Загальна сума заборгованості ДП Полтавський Облавтодор Філія «Копилянська ДЕД" перед ФОП Жаріков Ігор Юрійович складає 58990,34 грн.

1.2 За договорами:

1.2.1 Договір №41 від 03.09.2018р. - 9332,02 грн. договір оренди частини нежитлової будівлі між ФОП Жаріков І.Ю. (боржник) та ДП Полтавський Облавтодор Філія «Полтавський райавтодор» в особі правонаступника майна, майнових прав та обов`язків філія «Копилянська ДЕД» (кредитор).

Загальна сума заборгованості ФОП Жаріков І.Ю. перед ДП Полтавський Облавтодор філія «Копилянська ДЕД» складає 9332,02 грн.

Розмір взаємних вимог, які погашаються за визначеними договорами:

9332,2 грн. (дев`ять тисяч триста тридцять дві грн. 02 коп.) в т.ч. ПДВ 20% 1555,34 грн.

Причому, після проведення взаємозаліку, станом на 29.12.2018р., за ФОП Жаріков І.Ю. перед Філією «Копилянська ДЕД» заборгованість становить 0,00грн.(Нуль грн. 00 коп.);

за Філією «Копилянська ДЕД» залишається заборгованість перед ФО-П Жаріков І.Ю. в сумі 49658,32 грн.(сорок дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят вісім грн. 32 коп.)

2. З моменту набуття чинності Даної Угоди сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та зобов`язаннями за договорами, зобов`язання за якими зараховані Даною Угодою.

3. Сторони при підписанні Даної Угоди не мають одна до одної будь-яких претензій.

Між ФОП Жаріков І.Ю. та Філією "КОПИЛЯНСЬКА ДЕД" укладено Акти взаємозаліку (додаються) на загальну суму 42 686,53 грн. в т.ч. ПДВ, а саме:

1) Акт взаємозаліку від 31.03.2019 року. Розмір взаємних вимог, які погашаються становить 4755,10 грн. в т.ч. ПДВ20% - 792,52 грн.;

2) Акт взаємозаліку від 30.04.2019 року. Розмір взаємних вимог, які погашаються: становить 4736,17 грн. в т.ч. ПДВ20% - 789,36 грн.;

3) Акт взаємозаліку від 31.07.2019 року. Розмір взаємних вимог, які погашаються: становить 19020,23 грн. в т.ч. ПДВ20% - 3170,04 грн.;

4) Акт взаємозаліку від 30.09.2019 року. Розмір взаємних вимог, які погашаються становить 14 175,03 грн. в т.ч. ПДВ20% - 787,75 грн.

Таким чином, загальна заборгованість Філії "Копилянська ДЕД" перед ФОІ Жаріков І.Ю. зменшено за рахунок укладених Актів взаємозаліку.

Крім цього, ФОП Жаріков І.Ю. здійснено поставку товарів до філії "Копилянська ДЕД" на підставі рахунку № 1-00000001 від 08.07.2019 року та згідно видаткової накладної № 1-00000022 від 08.07.2019 року на загальну суму 3900,00 грн. в т.ч.ПДВ.

За даними позивача, філією "Копилянська ДЕД" не виконано взяті на себе зобов"язання у повному обсязі згідно Угоди про припинення зобов"язань шляхом заліку зустрічних однорідних вимог від 29.12.2018 року. Станом на 30.09.2019 року сума заборгованості відповідача перед позивачем склала 10871,79 грн.

Між сторонами підписано та скріплено печатками Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 року по 30.09.2019 р.(додається), відповідно до якого заборгованість філії "Копилянська ДЕД" ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" перед Жаріков І.Ю. станом на 30.09.2019 року становить 10871,79 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 1 (вих.№ 3009-1 від 30.09.2019 року, додається) з вимогою протягом семи днів з моменту отримання претензії перерахувати суму основної заборгованості в розмірі 10871,79 грн.

У відповіді на претензію (вих.№ 308 від 09.10.2019 року, додається) відповідач повідомив, що визнає заборгованість перед ФОП Жаріков І.Ю. на загальну суму 10871,79 грн. Проте, на даний час не має можливості виконати фінансові зобов"язання по сплаті заборгованості в зв"язку з відсутністю коштів. При цьому, гарантує виконання взятих на себе грошових зобов"язань при першій можливості.

Заборгованість відповідачем не сплачена. За даних обставин, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 10871,79. Крім цього, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 924,92 грн. та 1275,77 грн. інфляційних втрат.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526 та 525 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно вимог ст. 601 Цивільного кодексу України, однак якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства, то сторона має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав з позовом до суду про визнання її недійсною, з урахування ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Статтями 202, 203 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої та другої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.

Внаслідок порушення відповідачем господарсько-договірних зобов"язань позивач звернувся до відповідача з вимогою (претензія № 1 від 30.09.2019 року) про сплату суми заборгованості в розмірі 10871,79 грн.

З наявних в матеріалах справи відповіді на претензію, акту звірки взаємних розрахунків, відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач визнає суму боргу перед позивачем в розмірі 10871,79 грн.

Проте, доказів погашення заявленої до стягнення суми основного боргу відповідач не надав.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про правомірність позовних вимог про стягнення 10871,79 грн. основного боргу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 924,92 грн. 3% річних за період з 29.12.2018 р. по 29.09.2019р. та 1275,77 грн. інфляційних втрат за прострочення грошового зобов"язання за період січень 2019р. - вересень 2019р.

Відповідач заперечує проти здійсненого позивачем розрахунку інфляційних та 3% річних, посилаючись на його неправильність. Надав контррозрахунок, в якому зазначив, що сума 3% річних повинна становити 848,18 грн., а інфляційних збитків 1178,2 грн.

Стосовно позовних вимог в цій частині суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

При цьому, суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Суд встановив, що дії відповідача є порушенням грошового зобов"язання, що є підставою для застосування відповідальності для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до приписів ст. 625 ЦК України.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань суд прийшов до висновку, що позивачем невірно визначено суми, на які було здійснено нарахування 3% річних та інфляційних збитків.

Після здійсненого судом перерахунку, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, є вимоги позивача про стягнення 3% річних в сумі 848,18 грн. В іншій частині вимоги про стягнення 3% слід відхилити, як безпідставні (перевірка правильності розрахунку 3 % річних здійснена за допомогою калькулятора підрахунку штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон", розрахунок залучено до матеріалів справи).

Стосовно інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17,18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж (що не було враховано позивачем при визначенні періоду нарахування), і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Відповідний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено в постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Суд встановив, що позивачем невірно здійснено розрахунок інфляційних.

Після здійсненого судом перерахунку, встановлено, що розмір інфляційних є більшим, ніж позивачем заявлено до стягнення. Однак, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення інфляційні збитки в розмірі, який визначено позивачем у позовній заяві - 1275,77 грн.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 ГПКУкраїни обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 10871,79 грн. основного боргу, 848,18 грн. 3% річних та 1275,77 грн. - інфляційних втрат обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню. В іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129 (ч. 1), 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"( 36039, м. Полтава, вул. В.Чорновола, 22-А, ідент. код 32017261 в особі філії "Копилянська дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", 36016, м. Полтава, вул. Європейська, 189А, ідент. код 35206539) на користь Фізичної особи - підприємця Жарікова Ігоря Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) 10871,79 грн. основного боргу, 848,18 грн. 3% річних та 1275,77 грн. інфляційних втрат, а також 1910,00 грн. витрат по сплаті судового збору

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Іванко Л.А.