ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Справа № 915/698/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

позивач (представник позивача) в судове засідання не з`явився,

відповідач (представник відповідача) в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця Меліксетова Олега Ігоровича, АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2

до відповідача: Ляшук Світлани Улянівни , с.Лепетиха, Березнегуватський район, Миколаївська область, 56234

про: стягнення 36 000,00 грн.

Фізична особа - підприємець Меліксетов Олег Ігорович звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №б/н від 26.03.2019 в якій просить суд стягнути з Ляшук Світлани Улянівни на відшкодування майнової шкоди 36 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між позивачем та ФОП Ляшук С.У. було укладено договір №20 позички майна. 30.10.2018 було складено Акт приймання - передачі майна, відповідно до якого позивач передав, а ФОП Ляшук С.У. прийняла у тимчасове володіння та користування майно: Bianchi Gaia Style, серійний номер 18801472, вартістю 36 000,00 грн., фактичне місце перебування майна АДРЕСА_3. Вказує, що 30.01.2019 правоохоронними органами було повідомлено, що в приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 сталася пожежа. Серед знищеного майна значиться, зокрема кава-машина Bianchi Gaia Style, серійний номер 18801472. У відповідності до умов договору відповідач у випадку пошкодження майна відшкодовує позивачу повну вартість майна. Зазначає, що 31.01.2019 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію з вимогою відшкодувати майнову шкоду. Відповідач відповіді на вказану претензію не надав, грошові кошти не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 29.03.2019 позовну заяву №б/н від 26.03.2019 Фізичної особи - підприємця Меліксетова Олега Ігоровича залишено без руху. Вказаною ухвалою Фізичній особі - підприємцю Меліксетову Олегу Ігоровичу надано строк для усунення недоліків в строк який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивач до відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області надав заяву на виконання ухвали господарського суду Миколаївської області від 29.03.2019 разом з позовною заявою з виправленими недоліками.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 21 травня 2019 року.

Судове засідання призначене на 21 травня 2019 року було відкладено на 03 червня 2019 року.

Представник відповідача 03.06.2019 до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надала клопотання в якому просить суд розглядати справу №915/698/19 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.06.2019 постановлено перейти до розгляду справи №915/698/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 03 липня 2019 року.

У підготовчому засіданні 03.07.2019 було оголошено перерву до 01 серпня 2019 року.

Представник відповідача надав до суду клопотання про призначення у справі пожежно-технічної експертизи на розгляд якої поставити наступні питання:

- що стало безпосередньою причиною (технічною причиною) виникнення пожежі?

- чи не стало причиною виникнення пожежі коротке замикання, перевантаження, великі перехідні опори в електромережі? Проведення експертизи доручити Миколаївському НДЕКЦ МВС України.

В обґрунтування зазначає, що згідно Акту про пожежу від 13.12.2018 ймовірна причина пожежі - коротке замикання. Згідно Технічного висновку №34/В/2018 у продуктовому магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_4 - ймовірною причиною пожежі є виникнення пожежі в результаті створення аварійного режиму роботи електромережі продуктового магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" від короткого замикання або від великого перехідного опору, але разом з тим, вона підлягає перевірці в ході проведення можливого слідства із залученням експерта відповідного фаху. Вказує, що відповідно до п.8.2 Договору позички №20, користувач з дня підписання Актів приймання - передачі майна приймає на себе відповідальність за збереження майна, вживає всі необхідні заходи щодо відвернення його пошкодження, втрати в результаті викрадення, пожежі і пошкодження, які можуть відбутися з вини користувача і третіх осіб. Згідно п.10.1 Договору, користувач несе відповідальність у випадку пошкодження (втрати, псування, тощо) майна, виходу з ладу внаслідок порушення правил його експлуатації чи інших навмисних дій користувача. Оскільки відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вину та за відсутності хоча б одного із цих елементів - цивільно - правова відповідальність не настає, то для повного та всебічного вирішення спору у даній справі необхідно встановити фактичні дані, що входять до предмета доказування у даній справі та висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, а тому необхідно призначити пожежно-технічну експертизу.

Позивач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав пояснення на клопотання відповідача про призначення у справі пожежно-технічної експертизи в яких заперечує проти вказаного клопотання, вважає його безпідставним та необґрунтованим, оскільки наявні в матеріалах справи докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Вказує, що відповідач прийняв на себе відповідальність за збереження майна від пожежі, яка могла відбутися як з його вини так і з вини третіх осіб. Умовами Договору, відповідальність за збереження майна та, відповідно відшкодування збитків не поставлено в залежність від порушення правил експлуатації чи інших навмисних дій користувача.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, оголошено перерву на 14 серпня 2019 року та зобов`язано відповідача надати до суду оригінал технічного висновку №34/В/2018 щодо ймовірної причини виникнення пожежі.

09.08.2019 представник відповідача до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав супровідний лист разом з оригіналом технічного висновку №34/В/2018 щодо ймовірної причини виникнення пожежі.

Також, представник відповідача 09.08.2019 до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заяву в якій зазначає уточнені питання, які він просить поставити на вирішення пожежно-технічної експертизи, а саме:

- що стало безпосередньою причиною (технічною причиною) виникнення пожежі?

- чи не стало причиною виникнення пожежі коротке замикання, перевантаження, великі перехідні опори в електромережі?

- чи могли призвести до виникнення пожежі навмисні дії ФОП Лящук С.У., внаслідок створення аварійного режиму роботи електромережі продуктового магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1"?

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2019 клопотання Ляшук Світлани Улянівни "Про призначення пожежно - технічної експертизи " - задоволено. Призначено по справі №915/698/19 судову пожежно - технічну експертизу, проведення якої доручено Миколаївському науково-дослідному експертно - криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ. На вирішення експерта поставлені наступні питання:

- Яка безпосередня причина виникнення пожежі, яка сталася 12.12.2018 у продуктовому магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_4?

- Чи відповідав стан об`єкта вимогам Правил пожежної безпеки?

- Чи не є причиною виникнення пожежі аварійний стан електричної мережі (коротке замикання, перевантаження тощо)? Провадження у справі №915/698/19 зупинено до проведення судової експертизи та отримання висновку експерта.

19.09.2019 до відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області надійшов лист №19/115/14/9139 від 11.09.2019 Миколаївського науково-дослідного експертно - криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ з клопотанням №106 від 11.09.2019 про надання додаткових документів, необхідних для проведення пожежно - технічної експертизу.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.09.2019 поновлено провадження у справі, зобов`язано Фізичну особу - підприємця Меліксетова Олега Ігоровича та Ляшук Світлану Улянівни у строк до 09.10.2019 надати до суду витребувані судовим експертом документи та зупинено провадження у справі.

На виконання вказаної ухвали представником відповідача надано лист від 09.10.2019 з додатками.

Суд супровідним листом від 24.10.2019 на виконання ухвали Господарського суду Миколаївської області від 14 серпня 2019 року та клопотання судового експерта Миколаївського науково-дослідного експертно - криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ №106 від 11.09.2019 направив на адресу експертної установи наступні документи надані відповідачем:

- копію плану розміщення обладнання торгівельного залу- на 1-му аркуші;

- копію робочого проекту пристрою пожежної сигналізації складу - магазину в АДРЕСА_4 - на 10-ти аркушах;

- копію паспорту на пристрій приймально - контрольний охоронно - пожежний "ОРІОН - 2Т" з сертифікатом відповідності №792591 з додатком - на 2-х аркушах;

- керівництво користувача приймально - контрольний охоронно-пожежний "ОРІОН-2Т" - на 4-х аркушах;

- копію технічного паспорту на виробничий будинок оптове складське приміщення "ІНФОРМАЦІЯ_1" - на 6-ти аркушах;

- копію акту про пожежу - на 2-х аркушах;

- копію робочої документації електропостачання - на 5-ти аркушах.

04.11.2019 до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області від судового експерта Миколаївського науково-дослідного експертно - криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ надійшов лист №19/115/14/11065 разом з повідомленням №106 про неможливість проведення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 13.11.2019 поновлено провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 26 листопада 2019 року.

Підготовче засідання призначене на 26.11.2019 було відкладено на 03 грудня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №915/698/19 до судового розгляду по суті на 23 грудня 2019 року.

Судове засідання призначене на 23 грудня 2019 року було відкладено на 21 січня 2020 року.

Позивач (представник позивача) в судове засідання 21.01.2020 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №546 (т.2 а.с.27).

Відповідач (представник відповідача) в судове засідання 21.01.2020 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №544 (т.2 а.с.31).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

30 жовтня 2018 року між Фізичною особою - підприємцем Меліксетовим Олегом Ігоровичем (далі - позичкодавець) та Фізичною особою - підприємцем Ляшук Світланою Улянівною (далі - користувач) було укладено Договір №20 позички майна, у відповідності до умов якого позичкодавець передає, а користувач отримує в тимчасове володіння та користування обладнання (далі - майно). Сторони погодили, що найменування, модель, характеристики та індивідуальні ознаки майна будуть зафіксовані та відображені останніми в Акті приймання - передачі майна (п.1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору визначено, майно, що передається у користування користувачеві, є власністю ФОП Меліксетов Олег Ігорович.

Згідно п.1.3 Договору, сторони погодили, що вартість майна у випадку відшкодування шкоди буде визначена сторонами в Акті приймання - передачі.

У відповідності до п.2.1 Договору, майно, що передається в користування, повинно використовуватись для приготування кави, чаю користувача.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що майно, що передається в користування, повинно бути передано позичкодавцем та прийнято користувачем протягом 5 днів. З моменту підписання Даного Договору. Передача майна в користування не тягне за собою виникнення в користувача права власності на це майно. Передача майна в користуванні здійснюється шляхом підписання відповідних актів приймання - передачі, що підтверджують якість ,комплектність, справність майна (п.3.3 Договору).

Відповідно до п.3.4 Договору, пункт використання майна, та відповідно місце його знаходження зазначено в Актах приймання - передачі майна.

Згідно п.4.1 Договору, термін користування майном складає 1 рік з моменту прийняття за актом приймання - передачі та автоматично вважається пролонгованим, якщо жодна зі сторін не повідомили іншу сторону про його розірвання не менша, ніж за один місяць до закінчення терміну його дії.

У відповідності до п.5.1 Договору плата за користування майном відсутня.

Пунктом 8.1 визначено, що користувач зобов`язується безперешкодно допускати позичковадця в приміщення, де використовується майно для перевірки цілісності цього майна та умов його використання.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач передав, а відповідач прийняв в тимчасове володіння та користування, згідно договору позички №20 від 30.10.2018 майно, а саме Bianchi Gaia Style серійний номер 18801472 вартістю 36 000,00 грн., що підтверджується актом прийманням - передачі від 30.10.2018, який підписаний позивачем та відповідачем та скріплений печатками сторін (а.с.17).

Позивач зазначає, що 21 січня 2019 року направив відповідачу повідомлення про перевірку порядку використання майна в якому зазначив, що 30 січня 2019 року о 13.00 год. має намір здійснити перевірку порядку використання майна та його цілісності, у зв`язку з чим вимагав забезпечити безперешкодний доступ до фактичного місця перебування майна за адресою: АДРЕСА_3, для здійснення перевірки порядку використання Bianchi Gaia Style , серійний номер 18801472 та його цілісності (т.1 а.с.95,96).

Вказане повідомлення було отримано відповідачем 25 січня 2019 року, що підтверджується відстеженням пересилань поштових відправлень за трек-номером 829 та зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.97 -100).

Позивач вказує, 30 січня 2019 року у призначений час до перевірки обладнання, переданого в користування, допущений не був. Правоохоронними органами 30.01.2019 було повідомлено, що в приміщенні за адресою: АДРЕСА_3, сталася пожежа. Серед знищеного майна значиться, зокрема, кава-машина Bianchi Gaia Style, серійний номер 18801472.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2018 приблизно о 03 год. 00 хв. відбулась пожежа на об`єкті: продовольчий магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_3 в результаті якої було знищено, зокрема, Bianchi Gaia Style, серійний номер 18801472.

Факт пожежі підтверджується актом про пожежу від 13.12.2018, складений комісією у складі: провідного інспектора Березнегуватського РС ГУ ДСНС України у Миколаївській області, понятих та слідчого Березнегуватського ВП Снігурівського ВП ГУНП України у Миколаївській області (а.с.24).

У вказаному акті ймовірною причиною пожежі зазначено коротке замикання.

Відповідно до п.10.1 Договору, користувач несе відповідальність за даним договором, зокрема, у випадку пошкодження (втрати, псування, тощо) майна, виходу з ладу внаслідок порушення правил його експлуатації чи інших навмисних дій користувача або осіб, яким він довірив управління предметом позички, користувач відшкодовує позичкодавцю повну вартість майна (визначеної в п.1.3 Договору) або ж за згодою сторін, проводить за власні кошти відновлювальний ремонт.

Так, згідно акту приймання - передачі вартість знищеного майна становить 36 000,00 грн.

Згідно п.8.2 Договору, користувач з дня підписання актів приймання - передачі майна приймає на себе відповідальність за збереження майна, вживає всі необхідні заходи щодо відвернення його пошкодження, втрати в результаті викрадення, пожежі і пошкодження, які можуть відбутися з вини користувача або третіх осіб.

Позивач вказує, що відповідач прийняв на себе відповідальність за збереження майна від пожежі, яка могла відбутися як з його вини так і з вини третіх осіб. На теперішній час майно передане в позичку знищено пожежею, а отже відповідач повинен відшкодувати вартість втраченого майна.

31 січня 2019 року позивач на адресу відповідача направив претензію по договору № 20 позички майна від 30.10.2018 року.

07 лютого 2019 року вказана претензія була отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.32).

Відповідач відповіді на претензію не надав, кошти за знищену пожежою кавомашину не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення майнової шкоди.

Позивач звернувся із даним позовом до фізичної особи Ляшук Світлани Улянівни , вказавши на підвідомчість вирішення таких спорів господарськими судами, оскільки спір виник із підприємницької діяльності відповідача.

Згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 13.12.2018 зареєстровано припинення підприємницької діяльності ФОП Ляшук Світлани Улянівни.

Частиною 7 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відповідно до ст.ст. 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати, Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. Фізична особа, яка мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратила його, до 15 грудня 2017 року не могла бути стороною у господарському процесі, якщо для цього не було визначених ГПК України підстав. З часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи спори за її участю, зокрема пов`язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася нею раніше, слід було розглядати за правилами цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було відкрите у господарському суді до настання таких обставин. У разі припинення провадження у господарській справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, спори за участю фізичної особи, яка припинила підприємницьку діяльність, мали розглядатися за правилами цивільного судочинства.

З 15.12.2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі. У зв`язку з чим, з 15.12.2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились.

Так, аналізуючи умови укладеного між сторонами договору, суд приходить до висновку про те, що вказаний договір є змішаним, оскільки містить у собі елементи договору позички та договору зберігання, оскільки відповідно до п.8.2 Договору з дня підписання актів приймання - передачі майна користувач приймає на себе відповідальність за збереження майна, вживає всі необхідні заходи щодо відвернення його пошкодження, втрати в результаті викрадення, пожежі і пошкодження, які можуть відбутися з вини користувача або третіх осіб.

Отже, на нього розповсюджуються норми Глави 66 Цивільного кодексу України, які стосуються договору зберігання.

Частиною 1 ст.936 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст.942 Цивільного кодексу України, зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов`язаний піклуватися про річ, як про свою власну.

У відповідності до ст.827 Цивільного кодексу України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання обома сторонами.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.623 Цивільного Кодексу України боржник який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Згідно ст.ст.224, 225 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) або доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також неодержаних кредитором доходів, які б він одержав, коли зобов`язання було виконано боржником.

Обов`язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідальності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов`язання.

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Разом з цим, загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди визначено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме:

а) наявність шкоди;

б) протиправна поведінка заподіювача шкоди;

в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача;

г) вина.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення виключає відповідальність боржника за неналежне виконання ним зобов`язань у вигляді відшкодування збитків.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (ст. 22 Цивільного Кодексу України).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст.1166 Цивільного Кодексу України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Так, на об`єкті продовольчий магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_3 відбулась пожежа, якою було знищено, майно позивача - кава-машина Bianchi Gaia Style, серійний номер 18801472, про що складено акт про пожежу.

Ймовірна причина виникнення пожежі в Акті зазначено - коротке замикання.

Сторони умовами п.8.2 Договору погодили, що з дня підписання актів приймання - передачі майна користувач приймає на себе відповідальність за збереження майна, вживає всі необхідні заходи щодо відвернення його пошкодження, втрати в результаті, зокрема пожежі, яка може відбутись з вини користувача або третіх осіб.

Враховуючи, що сторони умовами п.8.2 договору погодили, що з дня підписання актів приймання - передачі майна користувач приймає на себе відповідальність за збереження майна, вживає всі необхідні заходи щодо відвернення його пошкодження, втрати в результаті, зокрема пожежі, яка може відбутись з вини користувача або третіх осіб суд погоджується з доводами позивача, що знищення майна, Bianchi Gaia Style, серійний номер 18801472 є наслідком невжиття користувачем заходів для збереження майна, що передбачено умовами договору.

Посилання відповідача на відсутність його вини у спричиненні пожежі, не позбавляють його обов`язку виконувати умови договору в частині забезпечення схоронності майна, переданого йому у користування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність протиправних дій відповідача, причинного зв`язку між діями відповідача та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та наявність вини відповідача, внаслідок дій якого спричинено збитки.

Так, протиправна поведінка відповідача полягає у бездіяльності щодо забезпечення пожежної безпеки об`єкту, майна. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що саме внаслідок невиконання вимог Договору та незабезпечення пожежної безпеки на об`єкті відбулася пожежа, якою було завдано майнову (матеріальну) шкоду майну позивача.

В свою чергу, наявність збитків позивача через пожежу в розмірі 36 000,00 грн. підтверджується актом про пожежу від 13.12.2018, складеним комісією у складі провідного інспектора Березнегуватського РС ГУ ДСНС України у Миколаївській області, понятих та слідчого Березнегуватського ВП Снігурівського ВП ГУНП України у Миколаївській області.

У відповідності до п.11.1 Договору, сторона, що не виконала або не належним чином виконала свої зобов`язання за даним Договором не відповідає перед іншою стороною, якщо доведе, що належне виконання зобов`язань виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин при конкретних умовах конкретного періоду часу. До обставин непереборної сили сторони віднесли явища стихійного характеру: землетрус, повінь, удар блискавки, природні катаклізми які не дають можливості використовувати майно згідно технічних умов, а також мораторій органів влади і управління; організовані у встановленому законом порядку страйки і інші обставини, перепади напруги в електричних мережах.

Згідно п.11.2 Договору, сторона, що потрапила під вплив обставин непереборної сили, зобов`язана письмово повідомити про це іншу сторону не пізніше 10 календарних днів із дня настання таких обставин, а в строк 30 днів надати підтверджуючі документи. Несвоєчасне повідомлення про настання обставин непереборної сили, в строки вказані в першому абзаці цього пункту, позбавляє сторону, прострочила повідомлення, права посилатися на ці обставини для виправдання.

Пунктом 11.4 Договору визначено, що сторони погодилися, що достатнім підтвердженням існування обставин непереборної сили є довідка Торгово - Промислової палати України або у підприємстві постачальника електричної енергії.

Відповідачем не надано до справи належних доказів відсутності його вини у неналежному зберіганні майна згідно з укладеним договором (сертифікат ТПП України, довідка підприємства постачальника електричної енергії ), як і не доведено вжиття всіх залежних від нього заходів щодо збереження ввіреного йому майна відповідно до умов Договору.

Відповідно до ч. 1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що знищення майна, належного позивачу, сталося внаслідок незабезпечення відповідачем пожежної безпеки об`єкта, майна. Відтак вимога позивача про стягнення коштів в сумі 36 000,00 грн., що становить вартість матеріальних цінностей, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Ляшук Світлани Улянівни (с.Лепетиха, Березнегуватський

район, Миколаївська область, 56234) на користь Фізичної особи - підприємця Меліксетова Олега Ігоровича ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) коштів у розмірі 36 000,00 грн. та 1921,00 грн. судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 31.01.2020

Суддя Н.О. Семенчук