Господарський суд Рівненської області
___________________________________________________________________________________
СУДОВИЙ НАКАЗ
"21" січня 2020 р. м. Рівне Справа №918/63/20
Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. розглянувши заяву Фізичної особи-підприємеця Шах Анатолій Петрович про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника Державного підприємства "Дослідницьке господарство "Тучинське" Інституту сільського господарства західного полісся Національної академії аграрних наук України" заборгованості в розмірі 130 479,57 грн.
20 січня 2020 року до Господарського суду Рівненської області надійшла заява Фізичної особи-підприємця Шаха Анатолія Петровича про розгляд справи за правилами наказного провадження та видачу судового наказу за вимогою до Державного підприємства "Дослідне господарство "Тучинське" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України про стягнення 130 479,57 грн.. заборгованості та 210 грн. 20 коп. витрат зі сплати судового збору.
Господарський суд, розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Шаха А.П. дійшов висновку про необхідність її задоволення та видачі судового наказу виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно зі ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За умовами ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому цим розділом.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Розглянувши заяву про видачу судового наказу, судом з`ясовано, що звернулась особа, якій належить право вимоги за договором; сума грошової вимоги, заявлена до стягнення, не перевищує суми, визначеної ч. 1 ст. 148 ГПК України, а отже господарський суд вважає можливим задовольнити вимоги заявника.
Статтею 151 ГПК України встановлено, що за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом; у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається; у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
З поданої заяви вбачається, що за подання заяви Фізичною особою-підприємцем Шах А.П. сплачено судовий збір у розмірі 210 грн. 20 коп. про що свідчить квитанція № 71 від 17.01.2020 року та виписка про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 147, 148, 150, 154, 155, 159 Господарського процесуального кодексу України,
3. Повідомити боржника та стягувача, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Стягувач: Фізична особа-підприємець Шах Анатолій Петрович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 154 ГПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому Розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Судовий наказ набрав законної сили "___" ________________ 20__ року.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання "___" ______________ 20__ року.
Судовий наказ видано стягувачу "___" ________________ 20__ року.
М.П. Суддя Заголдна Я.В.
- Відповідно до ч.1 ст.159 ГПК України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
- У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 333 ГПК України (ч.3 ст.158 ГПК України).