ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. ОдесаСправа № 915/2349/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г.

при секретарі судового засідання - Герасименко Ю.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 м. Миколаїв

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2019 р.

по справі № 915/2349/19

за позовом ОСОБА_1 м. Миколаїв

до Міністерства юстиції України м. Київ

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський готельно - ресторанний комплекс "Олександрівський" м. Миколаїв;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський бізнес - центр "Олександрівський" м. Миколаїв;

3) Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Карцевої Наталії Олександрівни м. Миколаїв

та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 м. Київ

про визнання протиправним та скасування наказу від 17.08.218 р. № 2678/5

суддя суду першої інстанції: Ржепецький В.О.

час та місце постановлення ухвали: 09.12.2019 р., м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області

за участю представників сторін:

від ОСОБА_1 м. Миколаїв: Українець С.В .

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 м. Миколаїв на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2019 р. по справі № 915/2349/19.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 м. Миколаїв розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 2 ст. 273 ГПК України.

В грудні 2019 р. ОСОБА_1 м. Миколаїв звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Міністерства юстиції України м. Київ про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" від 17.08.2018 р. №2678/5.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2019 р. позовну заяву ОСОБА_1 м. Миколаїв про визнання наказу Міністерства юстиції України від 17.08.2018 р. № 2678/5 передано на розгляд Господарського суду міста Києва.

Передаючи позовну заяву ОСОБА_1 м. Миколаїв на розгляд Господарського суду міста Києва, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем у справі є Міністерство юстиції України, а тому в силу приписів ч. 5 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України справа № 915/2349/19 підлягає передачі за виключною підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Не погодившись з наведеною ухвалою, ОСОБА_1 м. Миколаїв оскаржила її до Південно - західного апеляційного господарського суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права.

Також ОСОБА_1 м. Миколаїв зазначає, що спірним наказом Міністерства юстиції України задоволено скаргу ОСОБА_2 у сфері державної реєстрації, скасовано реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський готельно - ресторанний комплекс "Олександрівський" м. Миколаїв, в тому числі рішення, яким право власності на це майно було зареєстровано за ОСОБА_1 м. Миколаїв.

При цьому, нерухоме майно, щодо якого були вчинені реєстраційні дії, знаходиться в м. Миколаєві, на територію якого поширюється юрисдикція Господарського суду Миколаївської області, отже, враховуючи предмет спору, вирішення даної справи, на думку ОСОБА_1 м. Миколаїв, повинно здійснюватися саме Господарським судом Миколаївської області.

Позивач зазначає, що місцевим господарським судом помилково було застосовано до спірних правовідносин положення ч. 5 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в даному випадку місцевий господарський суд повинен був керуватися ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 м. Миколаїв вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а матеріали справи № 915/2349/19 поверненню до Господарського суду Миколаївської області для подальшого розгляду.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 м. Миколаїв не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За приписами ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Статтею 30 Господарського процесуального кодексу України визначено виключну підсудність справ.

Так, згідно з ч. 5 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

В силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 15.05.2018 р. у справі № 905/1566/17 та від 16.08.2019 р. у справі № 916/142/19, виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом.

Виключна підсудність, означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності.

Виключна підсудність, за змістом частини 5 статті 30 ГПК України, визначає суд, яким має бути розглянуто справу.

Правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування.

Крім того, у наведених постановах Верховним Судом було здійснено висновок про те, що якщо відповідачем у справі є орган, визначений у ч. 5 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, то така справа у будь - якому разі підлягає розгляду місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Отже, у зв`язку з тим, що відповідачем по даній справі є Міністерство юстиції України, суд апеляційної інстанції зазначає, що справа № 915/2349/19 відповідно до приписів ст. 30 Господарського процесуального кодексу України підсудна Господарському суду м. Києва.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 м. Миколаїв на те, що дана справа підсудна Господарському суду Миколаївської області на підставі приписів ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у разі якщо відповідачем у справі є орган, щодо якого діють положення Господарського процесуального кодексу про виключну підсудність справ, то така справа у будь - якому разі підлягає розгляду у Господарському суді міста Києва.

Згідно з п. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З огляду на викладені вище обставини та те, що відповідачем у даній справі є Міністерство юстиції України м. Київ, спір не може бути розглянутий Господарським судом Миколаївської області області, а відтак справа № 915/2349/19 підлягає передачі за правилами виключної підсудності до Господарського суду м. Києва.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано передано позовну заяву ОСОБА_1 м. Миколаїв на розгляд Господарського суду міста Києва на підставі ч. 5 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для зміни чи скасування оскарженої ухвали місцевого господарського суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 267-282 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2019 р. по справі № 915/2349/19 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 м. Миколаїв - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 29.01.2020 р.

Головуючий суддя : Л.В. Лавриненко

Судді: О.Ю. Аленін

І.Г. Філінюк