ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Черкаси справа № 925/957/19

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О.В.

за участю представника позивача Єгоров В.С., адвокат за довіреністю

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго»

про стягнення 2 290 774,42 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про стягнення 2 430 957,52 грн заборгованості за поставлений природний газ згідно з договором постачання природного газу від 31.10.2016 №2567/1617-БО-36, у тому числі: 739580,09 грн основного боргу, 684131,42 грн пені, 196137,37 грн три відсотки річних, 811108,64 грн інфляційних втрат та відшкодування судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16.08.2019 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та усіх доказів, якими обґрунтовує свої заперечення протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

27.08.2019 відповідач надіслав до суду відзив від 23.08.2019 на позовну заяву, у якому відповідач просить суд застосувати строк спеціальної позовної давності до вимоги позивача про стягнення пені в сумі 684131,42 грн, зменшити розмір нарахованих 3% річних та інфляційних, закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 217 150,12 грн.

16.10.2019 позивач надіслав до суду заяву від 11.10.2019 №14/4-68-19 про зменшення позовних вимог, у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 2 290 774,42 грн, у тому числі: 513 924,55 грн основного боргу, 684 131,42 грн пені, 215 418,97 грн три відсотки річних, 877 299,47 грн інфляційних втрат та відшкодування судових витрат.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16.10.2019 заява позивача про зменшення розміру позовних вимог прийняти судом до розгляду заяву.

Протокольною ухвалою від 16.10.2019 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16.10.2019 відмовлено Уманському комунальному підприємству «Уманьтеплокомуненерго» у поновленні строку на подання зустрічної позовної заяви, зустрічну позовну заяву повернуто заявнику.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 23.10.2019 зупинено провадження у справі до перегляду ухвали від 16.10.2019 в частині поновленні строку на подання зустрічної позовної заяви у апеляційному порядку.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 ухвалу місцевого суду від 16.10.2019 залишено без змін/

Після повернення справи з Північного апеляційного господарського суду ухвалою Господарського суду Черкаської області від 23.12.2019 поновлено провадження у справі.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, участь свого представника у судове засідання не забезпечив, надіслав до суду клопотання від 23.01.2020 про відкладення розгляду справи, у зв`язку з участю адвоката підприємства Пегзи К.К. у судовому засіданні у м.Києві за основним місцем роботи та неможливістю забезпечити явку іншого уповноваженого представника, що має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Оцінивши наведені заявником підстави, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо необхідності відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причини його участі в іншому судовому засіданні), оскільки підприємство є юридичною особою і відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки клопотання відповідача про відкладення судового засідання відхилене, суд дійшов висновку, що не позбавлений можливості розглянути справу без участі представника відповідача.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд

ВСТАНОВИВ:

31.10.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальником позивач у справі), в особі начальника Департаменту реалізації газу Лужанського В.Г., який діє на підставі довіреності від 13.06.2016 №14-96, та Уманським комунальним підприємством «Уманьтеплокомуненерго» (Споживачем відповідач у справі), в особі директора Гуртовенко Ю.О., що діє на підставі Статуту, було укладено договір постачання природного газу №2567/1617-БО-36 (далі договір, а.с. 13-21) на період жовтень 2016 року березень 2017року.

Відповідно до пункту 1.2 договору встановлено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Ціна за 1000 куб м природного газу за цим договором з 01 жовтня 2016 року становить 5916,00 грн, крім того, податок на додану вартість (20%) 1183,20 грн. До сплати за 1000 куб м природного газу з ПДВ 7099,20 грн (пункт 5.2 договору).

Порядок та умови проведення розрахунків сторонами узгоджено у розділі 6 договору. Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 договору).

Сторони погодили, що у будь-якому випадку споживач зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 договору у разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу (підпункт 2 пункту 6.2 договору).

У пункті 8.2 договору закріплено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогами про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності) у тому числі щодо стягнення заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних становить 5 років (пункт 10.3 договору)

У пункті 11.3 договору сторони погодили порядок внесення змін до договору. Усі зміни і доповнення до цього договору оформляються письмово у формі додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків зазначених у пунктах 11.5 та 11.6 договору.

31.10.2016 між сторонами підписано Додаткову угоду №1 до договору за умовами якої пункт 5.2 викладено в новій редакції (а.с. 22).

22.11.2016 між сторонами підписано Додаткову угоду №2 до договору за умовами якої пункт 5.2 викладено в новій редакції (а.с. 23).

30.12.2016 між сторонами підписано Додаткову угоду №3 до договору за умовами якої пункти 5.1, 5.2 викладено в новій редакції. Виключено пункт 5.3 договору, відповідно пункти 5.4 та 5.5 вважати пунктами 5.3 та 5.4 договору (а.с. 24).

23.01.2017 між сторонами підписано Додаткову угоду №4 до договору (а.с. 25-26).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 12 823 002,82 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, від 30.11.2016, від 31.12.2016 та від 31.03.2017 (а.с. 27-30) та не заперечується учасниками справи.

На день подачі позову відповідач заборгованість за поставлений природний газ повністю не оплатив. Порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного та повного розрахунку за отриманий газ стало підставою для нарахування позивачем пені, три відсотки річних та інфляційних втрат, а також підставою для звернення позивача до суду для захисту порушеного права шляхом примусового стягнення боргу та вказаних нарахувань.

Як встановлено судом між сторонами у справі виникли та існують договірні відносини оплатної поставки природного газу, як різновиду товару, на підставі письмового строкового оплатного двостороннього договору.

За правовою природою договір постачання природного газу від 31.10.2016 №2567/1617-БО-36 є договором поставки та відповідає вимогам Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 712 Цивільного кодексу України також регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений сторонами договір підписаний повноважними представниками сторін, підписи яких скріплені печатками підприємств, містить всі істотні умови для договорів даного виду, дійсність його сторонами визнається.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, газ, що поставлявся за цим договором, повинен був бути використаний покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями. На його виконання позивач, передавав відповідачу протягом жовтня-грудня 2016 року та березня 2017 року природний газ на загальну суму 12 823 002,82 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу в обсягах, які визначені у договорі, а відповідач зобов`язався його оплатити у строки, визначені договором.

За умовами договору, оплата за природний газ здійснюється покупцем шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу. Отже, строк для оплати вартості за поставлений природний газ вже настав. Остаточна сплата основного боргу відповідачем не проведена.

Після звернення позивача з позовом до суду відповідачем частково сплачено заборгованість у сумі 225 655,54 грн, у зв`язку з чим позивач зменшив розмір позовних вимог у частині стягнення основної заборгованості до 513 924,55 грн.

Відповідно до частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі. Отже, оскільки відповідач порушив свої зобов`язання в частині оплати отриманого природного газу, заборгувавши позивачу його вартість у сумі 513 924,55 грн, позивачем правомірно заявлена вимога про примусове стягнення цієї заборгованості з відповідача.

Відповідно до статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у відповідності з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі вказаних вимог позивачем нараховано відповідачу 684 131,42 грн пені, 215 418,97 грн три відсотки річних, 877 299,47 грн інфляційних втрат за користування чужими грошовими коштами за період прострочення з 26.11.2016 до 29.10.2018 з врахуванням періодів прострочення та фактичної оплати за розрахунковий період, які просить стягнути з відповідача.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон».

Суд при прийнятті рішенні не враховує заяву відповідача про застосування строку позовної давності щодо стягнення пені з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (частина 2 статті 6 Цивільного кодексу України). За змістом частини 3 цієї статті сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до приписів статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

У частині 1 статті 258 Цивільного кодексу України зазначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. У пункті 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Сторони у договорі досягли згоди про збільшення строку позовної (пункт 10.3 договору), отже розрахунки слід проводити в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі.

Щодо зменшення розміру штрафних санкцій, то вказані права суду визначені положеннями статті 233 Господарського кодексу України, зокрема, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Водночас, за загальним правилом, зобов`язання повинно бути виконано боржником належним чином та у відповідності до умов договору між сторонами.

Підстави господарсько-правової відповідальності визначені у статті 218 Господарського суду України, згідно з якою вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання є підставою господарсько-правової відповідальності. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Отже, як зазначено у наведеній правовій нормі є два випадки коли для учасника господарських правовідносин не настає відповідальність, коли ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення або належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності

Суд не приймає до уваги і наведені відповідачем факти щодо ненадання державою субвенцій для погашення різниці у тарифах чи встановлення необґрунтованих тарифів для споживачів, оскільки наведений факт не спростовує наведених вище вимог Закону та спростовується умовами укладеного між сторонами договору. Зокрема, положеннями щодо пункту 6.2 договору, згідно з якими, споживач зобов`язаний своєчасно та у повному об`ємі розрахуватися за отриманий газ і навіть у разі недостатності коштів на поточному рахунку із спеціальним режимом використання вчинити дії для проведення розрахунку за отриманий газ (перерахувати кошти з поточного рахунку споживача, зарахування коштів за пізніше отриманий газ в рахунок попередньої заборгованості, тощо).

Межі господарсько-правової відповідальності та підстави зменшення розміру та звільнення від відповідальності, визначені у статті 219 Господарського кодексу України. За невиконання або неналежне виконання господарських зобов`язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає належним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного управління майном, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законами. Якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов`язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності. Сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Оскільки жодна із наведених підстав відповідачем не була доведена, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем обставини не є підставою для зменшення або звільнення його від відповідальності у вигляді нарахованої позивачем пені. Щодо нарахованих інфляційних втрат та трьох відсотків річних, то їх сплата ніяким чином не пов`язується з наявністю чи відсутністю вини відповідача і підлягає до стягнення незалежно від цих обставин.

Отже, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 513 924,55 грн основного боргу, 684 131,42 грн пені, 215 418,97 грн три відсотки річних, 877 299,47 грн інфляційних втрат.

Відповідно до статей 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні повністю, до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 34 361,62 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» (вул. Тищика, 12А, м. Умань, Черкаська область, 20300, ідентифікаційний ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б.Хмельницького, буд.6, м. Київ, 01601, ) 513 924,55 грн основного боргу, 684 131,42 грн пені, 215 418,97 грн три відсотки річних, 877 299,47 грн інфляційних втрат та 34 361,62 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 31.01.2020.

Суддя О.І.Кучеренко