ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2020 р. Справа№ 910/14310/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 21.01.2020,

розглянувши апеляційну скаргу Державного агентства резерву України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 (повний текст складено та підписано 11.11.2019)

у справі №910/14310/18 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до Державного агентства резерву України

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1) Міністерство фінансів України;

2) Міністерство аграрної політики та продовольства України

про стягнення 32460703,73 грн,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/14310/18 відмовлено Державному агентству резерву України в задоволенні заяви про роз`яснення рішення Господарського суду міста Києва №910/14310/18 від 07.02.2019.

Ухвала суду мотивована тим, що заява Державного агентства резерву України не пов`язана з викладенням у більш ясній і зрозумілій формі рішення, а фактично стосується переоцінки доводів, які покладені в основу рішення про задоволення позову. Водночас, викладені в рішенні суду доводи не потребують додаткового роз`яснення, а їх інша оцінка не може бути здійснена в рамках процедури роз`яснення рішення.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, 25.11.2019 (про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті) Державне агентство резерву України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/14310/18 та прийняти нове рішення щодо задоволення заяви Державного агентства резерву України про роз`яснення рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 №910/14310/18 в частині способу і порядку його виконання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду заяви про роз`яснення рішення суду місцевим господарським судом було порушено та невірно застосовано норми статті 129-1 Конституції України, статей 7, 86, 75, 238, 245, 331 Господарського процесуального кодексу України, статей 65, 31, 33 Закону України «Про виконавче провадження», статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», приписи постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення», пункти 6, 9, 26, 29 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 №845, статей 7, 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв», статті 30 Бюджетного кодексу України.

У тексті апеляційної скарги апелянтом порушено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/14310/18.

Зазначене клопотання мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної ухвали було отримано апелянтом 13.11.2019.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2019 справу апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/14310/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 у справі №910/14310/18 апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/14310/18 залишено без руху. Роз`яснено Державному агентству резерву України, що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази доплати судового збору у розмірі 1821,00 грн.

16.12.2019 представник апелянта подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого додано платіжне доручення №590 на підтвердження доплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1821, 00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2019 у справі №910/14310/18 поновлено Державному агентству резерву України пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/14310/18. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного агентства резерву України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/14310/18. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/14310/18 на 21.01.2020.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 №09.1-08/170/20 у зв`язку із перебуванням судді Скрипки І.М., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2020 справу №910/14310/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 прийнято апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/14310/18 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Іоннікова І.А.; розгляд справи вирішено здійснювати у судовому засіданні, призначеному на 21.01.2020.

21.01.2020 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання, у якому позивач просить суд визнати апеляційну скаргу Державного агентства резерву України зловживанням процесуальними правами та залишити її без розгляду. Як зазначає позивач, єдиною метою Державного агентства резерву України при поданні заяви про роз`яснення рішення суду є введення суду в оману своїми твердженнями про начебто пропуск позивачем строку для пред`явлення наказу 2008 року до виконання, які не відповідають дійсності та змісту постанов Верховного Суду від 22.02.2018 у справі №34/3-8/160.

Розглянувши вказане клопотання, суд ухвалив відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік дій учасників судового процесу, які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, зокрема, це подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про відмову у роз`ясненні судового рішення.

З огляду на зазначене, подання відповідачем у даній справі апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/14310/18 не може бути розцінене судом як зловживання відповідачем своїми процесуальними правами.

У судове засідання 21.01.2020 з`явився представник відповідача.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Враховуючи те, що у матеріалах справи наявні належні докази повідомлення позивача та третіх осіб про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, колегія суддів ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні 21.01.2020, оскільки згідно з частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржену ухвалу суду скасувати, заяву про роз`яснення задовольнити.

У судовому засіданні 21.01.2020 судом було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у даній справі та відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача з огляду на наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі №910/14310/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 та постановою Верховного суду від 20.08.2019, позов Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» задоволено частково. Присуджено до стягнення з Державного агентства резерву України (01601, м.Київ, вул. Пушкінська, будинок 28, Ідентифікаційний код юридичної особи 37472392) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м.Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5, Ідентифікаційний код юридичної особи 00135390) 3% річних у розмірі 2 173 767 (два мільйони сто сімдесят три тисячі сімсот шістдесят сім) грн. 93 (дев`яносто три) коп., інфляційні у розмірі 6 059 181 (шість мільйонів п`ятдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят одна) грн. 81 (вісімдесят одна) коп. та судовий збір у розмірі 123 494 (сто двадцять три тисячі чотириста дев`яносто чотири) грн. 25 (двадцять п`ять) коп. В іншій частині позову - відмовлено.

Приймаючи рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі №910/14310/18 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, місцевий господарський суд встановив, зокрема, наступне:

- рішенням Вищого арбітражного суду України від 25.01.2001 року по справі №8/160, залишеним без змін постановою Вищого арбітражного суду України від 18.04.2001 р., було задоволено позов ВАТ «Укрнафта», стягнуто з Держкомрезерву на користь Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» 130 614 067,93 грн., з яких: 109 939 460,27грн. заборгованості, яка виникла на підставі генеральної угоди та угоди, 2 634 547,04 грн. 3 % річних за період з 01.02.2000 по 19.11.2000, 18 036 060,62 грн. втрат від інфляції за період з лютого по вересень 2000 року;

- на виконання постанови по справі №8/160 було видано Наказ;

- ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2008 року у справі №34/3-8/160, залишеною без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2008 та Вищого господарського суду від 09.04.20009, заяву ВАТ «Укрнафта» про зміну порядку та способу виконання рішення Вищого арбітражного суду України від 25.01.2001 по справі №8/160 задоволено, порядок та спосіб виконання рішення Вищого арбітражного суду України від 25.01.2001 по справі №8/160 змінено. Стягнуто з Державного комітету України з державного матеріального резерву, з усіх рахунків, відкритих Державному комітету України з державного матеріального резерву відповідно до чинного законодавства на користь Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» 102555442 грн. 93 коп. заборгованості, 1700 грн. витрат по сплаті державного мита;

- на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 18.09.2008 у справі №34/3-8/160 видано наказ;

- до теперішнього часу рішення Вищого арбітражного суду України від 25.01.2001 по справі №8/160, яке набрало законної сили, не було виконано відповідачем у повному обсязі;

- саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. При цьому, судом були розглянуті та відхилені заперечення відповідача щодо закінчення строку пред`явлення наказу до виконання, оскільки стягнення інфляційних нарахувань та відсотків річних визначено законом як відповідальність за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України). Грошове зобов`язання, як і будь-яке інше, що має цивільно-правовий характер, виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга статті 509 Цивільного кодексу України), а припиняється, частково або у повному обсязі, на підставах, визначених у главі 50 Цивільного кодексу України. До числа таких підстав припинення зобов`язання не віднесено закінчення строку пред`явлення наказу до виконання та не означає припинення грошового зобов`язання, яке виникло з передбачених законом підстав.

24.10.2019 до Господарського суду міста Києва від Державного агентства резерву України надійшла заява про роз`яснення способу і порядку виконання рішення суду.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначив, що виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі №910/14310/18 є неможливим без роз`яснення способу і порядку його виконання, оскільки згідно пункту 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві зобов`язане повернути наказ Господарського суду міста Києва від 18.09.2008 №34/3-8/160 стягувачу як такий, що пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку. Закінчення строку пред`явлення наказу від 18.09.2008 №34/3-8/160 до виконання підтверджується постановою Верховного Суду від 22.02.2018 у справі №34/3-8/160.

Також заявник наголошує, що нарахування індексу інфляції та її застосування до Держрезерву суперечить вимогам Цивільного кодексу України, а нарахування 3% річних Закону України «Про державний матеріальний резерв», стаття 14 якого не передбачає сплату 3% річних зі сторони державного органу. Поруч із цим, відповідно до статті 7 Закону України «Про державний матеріальний резерв» джерелом фінансування Держрезерву є Державний бюджет України, у той час, як Бюджетний кодекс України не передбачає стягнення з державного органу відсотків річних та індексу інфляції, що виникли внаслідок невиконання рішення господарського суду. Отже, заборгованість за виконавчими документами не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою.

Зазначене, на думку заявника свідчить про наявність підстав для роз`яснення судового рішення в частині способу та порядку його виконання.

Аналогічні доводи покладені відповідачем в обґрунтування поданої апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення поданої відповідачем заяви про роз`яснення судового рішення з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Господарського процесуального кодексу України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Виходячи із змісту наведеної норми, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Дослідивши зміст рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі №910/14310/18, залишеного без змін судами апеляційної та касаційної інстанції, про роз`яснення якого відповідачем подано заяву, колегія суддів зазначає, що таке рішення прийняте судом за результатами оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в рішенні вказано встановлені судом обставини справи, а також мотиви, за якими господарський суд відхилив доводи відповідача щодо заявлених позовних вимог, а також законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення у справі.

Судом, зокрема, у рішенні Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі №910/14310/18 були розглянуті та відхилені заперечення відповідача щодо закінчення строку пред`явлення наказу 18.09.2008 №34/3-8/160 до виконання.

Зміст резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 є чітким та зрозумілим, сформованим у відповідності до приписів господарсько-процесуального законодавства.

Водночас, заява Державного агентства резерву України, як вбачається з її змісту, не пов`язана з викладенням у більш ясній і зрозумілій формі судового рішення. Дана заява фактично стосується переоцінки доводів, які покладені в основу рішення про часткове задоволення позову, обґрунтована незгодою сторони з його мотивувальною частиною.

Таким чином, оцінка наведених відповідачем у поданій заяві доводів не може бути здійснена в рамках процедури роз`яснення рішення, оскільки суперечить положенням статті 245 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив відповідачу у задоволенні його заяви про роз`яснення судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Державного агентства резерву України є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 підлягає залишенню без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/14310/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/14310/18 залишити без змін.

Матеріали справи №910/14310/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.01.2020.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.А. Іоннікова

А.І. Тищенко