РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2020Справа № 910/12678/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Макарчук С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-будівельна компанія "Пагода" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСПІАН СЕРВІС УКР", Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЕРГІЯ 1999", третя особа-1 приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Д`яченко Євгеній Станіславович, третя особа-2 Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" про визнання права власності на грошові кошти 200 000,00 грн., за участю представників позивача - Матвійчука Д.В., довіреність № 111 від 11.09.19 року, відповідача-1 - Сучкової Т.Є., ордер КС №413601 від 16.10.2019 року, відповідача-2 - Русакова С.О., ордер серія АР №1003682 від 02.10.19, третьої особи-1 - не з`явився, третьої особи-2 - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про визнання права власності за позивачем на грошові кошти у сумі 200 000,00 грн., що знаходяться на рахунку відповідача та які були помилково зараховані на рахунок відповідача № НОМЕР_1 у 32 відділенні Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", власником/розпорядником якого є відповідач-1, а також просив суд зняти арешт з цих грошових коштів у сумі 200 000,00 грн., що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 у 32 відділенні Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», власником/розпорядником якого є відповідач-1 на підставі ст.ст. 15, 16, 1212, 321, 316, 319, 328, 392 ЦК України та ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.10.2019 року.

15.10.2019 року від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову та вказує на недоведеність позивачем позовних вимог, що саме спірні грошові кошти належать позивачу, не доведено порушення прав позивача з боку відповідачів та позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права.

16.10.2019 року відповідачем-1 через канцелярію суду було надано заяву про визнання позову.

16.10.2019 року третьої особою через канцелярію суду надано письмові пояснення.

16.10.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву на 11.11.2019 року.

05.11.2019 року від позивача до суду надійшла заява про уточнення/збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд визнати право власності за позивачем на грошові кошти у сумі 200 000,00 грн., що помилково зараховані на поточний рахунок № НОМЕР_1 у 32 відділенні Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", МФО 334851, власником/розпорядником якого є відповідач-1, а також просив суд зняти арешти, накладені: постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченка Євгена Станіславовича про арешт коштів боржника ВП N960180860 від 30,09.2019 та постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченка Євгена Станіславовича про арешт коштів боржника N959701146 від 02.08.2019 року з грошових коштів у сумі 200 000,00 грн., що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 у 32 відділенні Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», МФО 334851, власником/розпорядником якого є відповідач-1, яка прийнята судом до розгляду.

11.11.2019 року позивачем через канцелярію суду було надано відповідь на відзив відповідача.

11.11.2019 року відповідачем-2 через канцелярію суду було надано заперечення на заяву про визнання позову відповідачем-1.

11.11.2019 року відповідачем-2 через канцелярію суду було надано письмові пояснення.

11.11.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву на 04.12.2019 року.

02.12.2019 року позивачем через канцелярію суду було надано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти 200 000,00 грн., які знаходяться на поточному рахунку у 32 відділенні АТ «Пумб».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 року відмовлено у задоволенні вищевказаної заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.01.2020 року.

15.01.2020 року третя особа-1 та третя особа-2 в судове засідання не з`явилися.

Третя особа-1 та третя особа-2 були належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1 та відповідача-2, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом позову є вимоги позивача про визнання права власності за позивачем на грошові кошти у сумі 200 000,00 грн., що були помилково зараховані на поточний рахунок № НОМЕР_1 у 32 відділенні Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", МФО 334851, власником/розпорядником якого є відповідач-1, а також про зняття з них арешту, накладеного: постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченка Євгена Станіславовича про арешт коштів боржника ВП N960180860 від 30.09.2019 та Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченка Євгена Станіславовича про арешт коштів боржника N959701146 від 02.08.2019 року з грошових коштів у сумі 200000,00 (двісті тисяч гривень нуль копійок), що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 у 32 відділенні Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», МФО 334851, власником/розпорядником якого є відповідач-1.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що у відповідача-1 відсутні підстави для набуття грошових коштів, перерахованих йому позивачем за платіжним дорученням №428 від 12.08.2019 року, а тому, з урахуванням ст. 1212 Цивільного кодексу України позивач просив суд визнати за ним право власності на грошові кошти у сумі 200 000,00 грн., що були помилково зараховані на поточний рахунок № НОМЕР_1 у 32 відділенні Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", МФО 334851, власником/розпорядником якого є відповідач-1, а також про зняття з них арешту.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 року у справі №910/16718/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ 1999» до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСПІАН СЕРВІС УКР» про стягнення 550 000,00 грн., що залишеним без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 року, вирішено: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСПІАН СЕРВІС УКР» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ 1999» 550 000 (п`ятсот п`ятдесят тисяч) грн. основного боргу та 8 250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2019 року, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Д`яченком Євгенієм Станіславовичем відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/16718/18 від 16.07.2019 року.

Постановою про арешт коштів боржника від 02.08.2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на усіх рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСПІАН СЕРВІС УКР», в усіх філіях, відділеннях, регіональних управліннях в банківській установі:

- Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», МФО 334851;

- Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках боржника і накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом: в межах суми заборгованості за наказом Господарського суду міста Києва від 16.07.2019 року.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факт перерахування позивачем відповідачеві-1 грошових коштів сумі 200 000, 00 грн., підтверджується платіжним дорученням № 428 від 12.08.2019 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування розпорядження своїм майном.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд п застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у я передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це про захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його пр власності.

При цьому, вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує оспорює його.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.05.2018 року у справі 914/904/17.

По-перше, з пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що метою звернення до суду є саме повернення коштів позивачу, які безпідставно були перераховані на рахунок відповідача-1, у свою чергу, визнання за позивачем права власності на грошові кошти не відновить його порушеного права, яке полягає у позбавленні його грошових коштів у розмірі 200 000 грн., оскільки не призведе до повернення йому вказаних грошових коштів.

По-друге, у даному спорі грошовим коштам притаманні родові ознаки (певна сума коштів), а не індивідуальні ознаки (конкретні індивідуалізовані банкноти з відповідними серією та номером), що виключає можливість визнання права власності на грошові кошти у сумі 200 000 грн.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту поновлення порушеного права позивача.

Рішення суду має бути ефективним інструментом поновлення порушених прав.

Наведена вимога позивача, заявлена до відповідачів, не призведе до повернення на рахунок позивача коштів.

Отже, позивачем обрано неправильний спосіб захисту, що має наслідком відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності за ним на грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. та про зняття арешту з грошових коштів у сумі 200000,00 грн., як у похідних позовних вимогах від вимог про визнання права власності на вказані грошові кошти.

Відповідно до приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 27.01.2020р.

Суддя С.О. Чебикіна