ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" січня 2020 р. Cправа № 902/951/19

Суддя Господарського суду Вінницької області Колбасов Ф.Ф., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" (93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Трудова, 1; поштова адреса: 02090, м. Київ, вул. Алма - Атинська, 8)

до: Комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" (21022, м. Вінниця, вул. Київська, буд. 173)

про стягнення 286 154, 15 грн.

При секретарі судового засідання Вознюк К.В.;

Представники сторін в судове засідання не з"явилися.

В С Т А Н О В И В :

12.11.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" звернулось до Господарського суду Вінницької області із позовом до Комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" про стягнення 286154,15 грн., в тому рахунку: 230176,47 грн. - основного боргу за договором поставки труб № 195 від 12.03.2018 р., 12873,15 грн. - 3% річних, 43104,15 грн. - інфляційних втрат, завданих несвоєчасним виконанням зобов`язання по сплаті коштів за поставлений товар.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на поставку труб ПЕ водопровідні та комплектуючі № 195 від 12.03.2018 р. в частині оплати за отриманий товар.

Ухвалою від 14.11.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 902/951/19; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою підготовче засідання у справі призначено на 28.11.2019 р.

22.11.2019 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, викладений в листі № 11/07-2454 від 22.11.2019 р., в якому останній визнав позовні вимоги повністю щодо стягнення заборгованості в сумі 230 176, 47 грн. - основного боргу, 12 873, 15 грн. - 3 % річних, 43 104, 15 грн. - інфляційних втрат. Відповідач у відзиві зазначив, що не розрахувався повністю із позивачем через складне фінансове становище та, що обставини, викладені у позові відповідають дійсності, позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними.

Ухвалою від 28.11.2019 р. відкладено підготовче засідання до 17.12.2019 р.

Ухвалою від 17.12.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/951/19 для судового розгляду по суті на 23 січня 2020 р.

На визначену судом дату - 23.01.2020 р. представники сторін в судове засідання не з"явилися, письмових пояснень про причини неявки в судове засідання сторони суду не надали. Про дату, час та місце судового розгляду сторони повідомлялися належним чином, що підтверджується наявними в справі поштовими повідомленнями вх. № 1 від 02.01.2020 р., вх. № 21 від 03.01.2020 р.

При неявці в судове засідання представників сторін суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, п.п. 4 та 5 ч. 6 якої визначено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду були надіслані сторонам завчасно, відповідно до Господарського процесуального кодексу України, що також підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

За таких обставин, у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про дату, час та місце судового слухання, але сторони не скористалися своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

При цьому, статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статей 182, 183, Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь - яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від позивача та відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ст. 191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

12.03.2018 р. між позивачем (в Договорі - "Постачальник") та відповідачем (в Договорі "Покупець") укладено договір № 195 на поставку труб ПЕ водопровідні та комплектуючі.

Відповідно до п. 1.1., п. 1.2., п. 1.3. Договору Постачальник зобов`язався у 2018 р. на підставі заявок Покупця, поставити Товар згідно Додатку № 1 Специфікація до Договору (код ДК 021:2015-44160000-9 "Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби") (далі - Товар), а Покупець прийняти і оплатити такий Товар. Товар постачається окремими партіями згідно заявок та потреб Покупця. Під партією Товару розуміється обсяг Товару, що замовляється Покупцем та визначається у заявці останнього. Кількість товарів: згідно Специфікації (Додаток № 1 до Договору). Обсяги закупівлі товарів (робіт або послуг) можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Згідно із п. 2 Договору Постачальник повинен передати (поставити) Покупцеві Товар, якість якого цілком відповідає заявленим у тендерній документації вимогам, технічним вимогам та діючим в Україні стандартам (сертифікати, ГОСТи, ТУ).

У п. 3.1., п. 3.2., п. 3.3. Договору сторони передбачили, що ціна цього Договору становить 1 254 424, 89 грн., у тому числі ПДВ: 209070, 82 грн. Ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Ціна на Товар встановлюється у національній валюті України.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунок за Товар проводиться шляхом відстрочки платежу до 60 календарних днів після поставки товару.

Згідно п.п. 5.1. - 5.3. Договору строк поставки Товару за цим Договором становить 7 днів з моменту подання заявки на поставку Покупцем. Постачання (доставка) Товару здійснюється Постачальником на склад Покупця за адресою: КП "Вінницяоблводоканал", вул. Київська, 173, м. Вінниця, або на вимогу Покупця на іншу адресу в межах м. Вінниця. До складу вартості Товару входять витрати пов`язані з його доставкою.

В Договорі сторони домовилися, що Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари (підп. 6.1.1. п. 6.1. Договору).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами (п.7.1. Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2018 року, але в будь якому випадку діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п.10.1. Договору).

Невід`ємною частиною цього Договору є: Додаток № 1 до Договору - Специфікація товару.

Так, 12.03.2018 р. сторони підписали Додаток № 1 до Договору № 195 -Специфікацію товару (код ДК 021:2015-44160000-9).

29.12.2018 р. сторони підписали Додаткову угоду № 1 до Договору від 12.03.2018 р. № 195 "На поставку труб ПЕ водопровідних та комплектуючих", у якій дійшли згоди, зокрема, про наступне:

1. Укласти цю додаткову угоду про продовження строку дії договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2019 року.

2. Ціна додаткової угоди складає : 250884, 98 грн. з ПДВ, що становить 20 % від суми, визначеної в Договорі.

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товару на загальну суму 546 783, 08 грн., що підтверджується видатковими накладними № ЕТП КВ1804/002 від 18.04.2018 р. на суму 15192,00 грн., № ЕТП КВ1804/016 від 18.04.2018 р. на суму 1632,00 грн., № ЕТП КВ2504/015 від 25.04.2018 р. на суму 5766, 00 грн., № ЕТП КВ0305/025 від 03.05.2018 р. на суму 451635,84 грн., № ЕТП КВ1906/031 від 19.06.2018 р. на суму 4668, 99 грн., № ЕТП КВ1906/032 від 19.06.2018 р. на суму 47794, 39 грн., № ЕТП КВ2706/001 від 27.06.2018 р. на суму 3264, 00 грн., № ЕТП КЛ2711/016 від 27.11.2018 р. на суму 59, 46 грн., № ЕТП ВН2911/003 від 29.11.2018 р. на суму 2799, 30 грн., № ЕТП ВН2911/004 від 29.11.2018 р. на суму 7596, 00 грн., № ЕТП КЛ2112/008 від 21.12.2018 р. на суму 522, 81 грн., № ЕТП КЛ2612/013 від 26.12.2018 р. на суму 391, 48 грн., № ЕТП ВН2712/004 від 27.12.2018 р. на суму 5460, 81 грн. (а.с. 22 - 35).

Відповідач взяті на себе в договорі зобов`язання, щодо оплати за отриманий товар, виконав частково, сплативши позивачу 316606,61 грн., що стверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 2812 від 02.07.2018 р. на суму 3264, 00 грн., № 3301 від 01.08.2018 р. на суму 19326, 00 грн., № 4267 від 11.10.2018 р. на суму 26320, 00 грн., № 5023 від 22.11.2018 р. на суму 7596, 00 грн., № 5022 від 22.11.2018 р. на суму 2858, 76 грн., № 5546 від 18.12.2018 р. на суму 6375, 10 грн., № 1776 від 25.04.2019 р. на суму 89022, 23 грн., № 2138 від 23.05.2019 р. на суму 40000, 00 грн., № 2352 від 06.06.2019 р. на суму 121 844, 52 грн. (а.с.36 - 44, 59 - 67).

Таким чином, борг відповідача перед позивачем становить 230176,47 грн., що стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по його прийняттю за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобов`язання перед позивачем як постачальником по оплаті отриманого товару.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунок за Товар проводиться шляхом відстрочки платежу до 60 календарних днів після поставки товару.

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що зобов`язання за договором в частині проведення розрахунків за поставлений товар відповідачем виконане частково.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд, прийшов до висновку, що позивачем правомірно заявлено позовну вимогу про стягнення 230 176, 47 грн. - основного боргу. Вказане є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі.

Поряд з цим, враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення 12873, 15 грн. - процентів річних (в тому рахунку, 11671,09 грн. по видатковій накладній № ЕТП КВ0305/025 від 03.05.2018 р. за загальний період прострочення з 02.07.2018 р. по 19.06.2019 р. та 1202, 06 грн. по видатковій накладній № ЕТП КВ1906/032 від 19.06.2018 р. за період прострочення з 18.08.2018 р. по 19.06.2019 р.), 43104, 15 грн. - інфляційних втрат (в тому рахунку, 38263,79 грн. по видатковій накладній № ЕТП КВ0305/025 від 03.05.2018 р. за загальний період прострочення з 02.07.2018 р. по 19.06.2019 р. та 4940, 74 грн. по видатковій накладній № ЕТП КВ1906/032 від 19.06.2018 р. за період прострочення з 18.08.2018 р. по 19.06.2019 р).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п. 7.1. договору сторони передбачили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами.

Детально досліджуючи наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено наявність помилок при здійснені їх нарахування.

Зокрема, позивачем при здійснені розрахунку у частинах періодів невірно взято за основу дату початку прострочення заборгованості (без урахування змісту п. 4.1. Договору, відповідно до якого, розрахунок за товар проводиться шляхом відстрочки платежу до 60 календарних днів після поставки Постачальником товару).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат за вірний період встановив, що по видаткові накладні № ЕТП КВ0305/025 від 03.05.2018 р. із суми боргу 451635, 84 грн., за період прострочення 03.07.2018р. - 11.10.2018 р. розмір 3% річних складає 3749, 20 грн., що на 37, 12 грн. менше, ніж заявив позивач.

Виходячи із суми основного боргу 47794, 39 грн. (видаткова накладна № ЕТП КВ1906/032 від 19.06.2018 р.), за період прострочення 19.08.2018р. - 19.06.2019 р. розмір інфляційних втрат складає 4677,06 грн., що на 263, 68 грн. менше, ніж заявив позивач, 3% річних складає 1198, 13 грн., що на 3, 93 грн. менше, ніж заявив позивач.

В решті розрахунку судом помилок не виявлено.

Тому позовні вимоги щодо 3% річних, інфляційних підлягають частковому задоволенню, а саме: 12832,10 грн. - 3% річних та 42840,47 грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги про стягнення 41,05 грн. - 3 % річних, 263, 68 грн. - інфляційних втрат, виходячи з вище викладеного, задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення з відповідача на користь позивача 230176, 47 грн. - боргу, 12832,10 грн. - 3% річних та 42840,47 грн. - інфляційних втрат. В решті позову слід відмовити.

Приписами статей 73, 74, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими.

Зважаючи на наведене вище, та на визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 4 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

В зв`язку з визнанням позову відповідачем, позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50% сплаченого судового збору (2146,15 грн.).

Решта судового збору у сумі 2146, 16 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 18, 42, 46, 73, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 130, 165, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" (21022, м. Вінниця, вул. Київська, буд. 173, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" (93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Трудова, 1; поштова адреса: 02090, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 8, ) 230176, 47 грн. - боргу, 12832,10 грн. - 3% річних та 42840,47 грн. - інфляційних втрат, 2146, 16 грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Повернути у відповідності до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" (93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Трудова, 1; поштова адреса: 02090, м. Київ, вул. Алма - Атинська, 8, ) 2146, 15 грн. - судового збору, який був сплачений згідно платіжного доручення № 27792 від 04.11.2019 р.

6. Засвідчений гербовою печаткою примірник даного рішення є підставою для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" судового збору у визначеному цим рішенням розмірі.

7. Оригінал платіжного доручення № 27792 від 04.11.2019 р. про сплату 4292, 31 грн. - судового збору знаходиться в матеріалах справи № 902/951/19.

8. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

9. Згідно з положеннями ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

10. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 29 січня 2020 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (02090, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 8)

3 - відповідачу (21022, м. Вінниця, вул. Київська, буд. 173)