ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 року м.Дніпро Справа № 904/5496/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О.

cекретар судового засідання Колесник Д.А.

за участю представників сторін:

від Міністерства юстиції України: представник Петрушевська Ірина Олегівна , наказ №1693п від 27.12.2019 року,

інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Депертаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2019 року (повний текст складено 18.10.2019 року) у справі № 904/5496/18 (суддя Петренко Н.Е.)

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Канатар Трейд», м. Кривий Ріг

про стягнення 73 147 171, 91 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2019 року у справі № 904/5496/18 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Канатар Трейд» (50005, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 51, ) на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 11.09.2019 року ВП №59865386 задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову про арешт коштів боржника від 11.09.2019 року ВП №59865386, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим Валентином Олександровичем - в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Канатар Трейд» (, місцезнаходження юридичної особи: 50005, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 51) № НОМЕР_1 в філії - Дніпропетровського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, МФО 305482), які призначені для виплати заробітної плати та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті.

В задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Ухвала мотивована неправомірністю дій старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича по накладенню в межах виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області вд 15.05.2019 року № 904/5496/18 арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Канатар Трейд» в філії Дніпропетровського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, МФО 305482), які призначені для виплати заробітної плати та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті.

Свою правову позицію суд обгрунтував висновками, що викладені в постанові Верховного Суду у справі №916/1572/19.

В іншій частині вимоги заявника суд вважав необгрунтованими.

Не погодившись із ухвалою суду, Депертамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі посилається на неправомірність висновку суду в частині задоволення вимог заявника, оскільки він суперечить ст.ст.48,52,56 Закону України «Про виконавче провадження».

Апелянт вказує, що в оскаржуваній постанові державним виконавцем зазначено про накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках боржника, крім тих, на які звернення стягнення заборонено законом та які належать боржнику.

Крім того, апелянт вказує, які дії Банк мав вчинити у разі отримання постанови виконавця про накладення арешту у разі, якщо такі кошти не підлягають арешту.

Вважає, що будь-які порушення закону виконавцем не було допущено, висновки суду безпідставні.

Просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2019 року у справі №904/5496/18 в повному обсязі. Винести рішення, яким відмовити в задоволені скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Канатар Трейд» на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича у даній справі.

Сторони по справі відзиви на апеляційну скаргу не надали, участь своїх представників у судове засідання не забезпечили.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається і сторонами не спростовано наступне:

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 59865386 з виконання примусового наказу № 904/5496/18 від 15.05.2019 року, виданого господарським судом Дніпропетровської області.

В ході виконавчого провадження державним виконавцем було встановлено, що згідно інформації Державної фіскальної служби України боржником (скаржником) відкрито рахунки в наступних банківських установах, а саме: АТ «АКБ «Конкорд» код банку: 307350: філія - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», код банку: 305482; АТ «Перший інвестиційний банк», код банку: 307350; АТ КБ «Приватбанк» код банку: 305299; Криворізька філія АТ КБ «Приватбанк», код банку: 305750; АТ «Таскомбанк», код банку: 339500; Акціонерний банк «Південний», код банку: 328209; АБ «Укргазбанк», код банку: 320478; Столична філія АТ КБ «Приватбанк». код банку: 380269.

Постановою від 11.09.2019 року у даному виконавчому провадженні державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника, а саме - на грошові кошти, які містяться на вище вказаних банківських рахунках та на всі інші відкриті рахунки, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику (скаржнику).

Вказану постанову від 11.09.2019 року про арешт коштів боржника (скаржника) було спрямовано державним виконавцем до боржника та АТ КБ «Приватбанк» (далі - стягувач) відповідно до листа від 22.08.2019 року № 59865386/21.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона винесена відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» і в ній зазначено про арешт коштів боржника, а саме в АТ «АКБ «Конкорд» код банку: 307350; філія - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», код банку: 305482; АТ «Перший інвестиційний банк», код банку: 307350; АТ КБ «Приватбанк» код банку: 305299; Криворізька філія АТ КБ «Приватбанк», код банку: 305750; АТ «Таскомбанк», код банку: 339500; Акціонерний банк «Південний», код банку: 328209; АБ «Укргазбанк», код банку: 320478; Столична філія АТ КБ «Приватбанк», код банку: 380269, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику (скаржнику).

Приймаючи рішення про накладення арешту на грошові кошти боржника (скаржника), крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено боржника, державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, жодним чином не порушив прав та законних інтересів скаржника.

Так, у скарзі на дії державного виконавця скаржник зазначав, що державний виконавець під час накладання арешту на рахунки товариства, не з`ясував, які рахунки ТОВ «Канатар Трейд» використовуються для виплати заробітної плати, рахунках платника у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, чим порушено вимоги п. 7 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», тому вказані дії державного виконавця унеможливлюють виконання ТОВ «Канатар Трейд» зобов 'язань по виплаті заробітної плати, податкових та інших обов 'язкових платежів та зборів.

Відповідно до до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2, ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 151 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 191 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 261 Закону України «Про теплопостачання», ст. 181 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Таким чином, наведеними законодавчими положеннями обмежено право виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, звернення стягнення, на які заборонено законом.

Водночас, визначено обов`язок банку повернути постанову, якщо рахунок має спеціальний режим використання або є таким, звернення стягнення на який заборонено законом.

З аналізу змісту оспорюваної боржником постанови вбачається, що державний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, а саме: що не підлягають арешту кошти, що містяться на рахунках боржника стягнення на які заборонено Законом.

Постановою Національного банку України від 21.01.2004 року затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті № 22 (далі - Інструкція № 22), пунктом 10.1 якої визначено, що виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

Банк приймає до виконання постанову державного виконавця та/або рішення суду, які доставлені до банку самостійно державним виконавцем, слідчим, представником суду, органу державної податкової служби або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є суд, державний виконавець, слідчий, орган державної податкової служби.

Згідно пункту 10.3 Інструкції № 22 арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунках.

Банк здійснює арешт коштів на рахунку клієнта, операції за яким були зупинені відповідно до статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», на підставі постанови виконавця, яка надійшла до банку після повідомлення банком виконавця про відкриття клієнтом цього рахунку. Банк здійснює дії щодо арешту коштів відповідно до пункту 10.6 цієї глави.

Таким чином, вказаними вище нормами регламентовано і дії банку у разі накладення арешту коштів, а вищезгаданими положеннями другого речення ч. З ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» - визначено порядок дій банку у разі отримання постанови виконавця про накладення арешту у разі, якщо такі кошти не підлягають арешту.

У даному випадку, постанова про арешт коштів не повернута банком державному виконавцю. По суті, претензії заявника щодо арешту коштів зводяться до дій банку, який обслуговує рахунок скаржника та застосував арешт до коштів на рахунку, який (банк), у разі законодавчої заборони щодо арешту коштів на рахунку, має повернути вказану постанову виконавцю. У той же час, скаржник оскаржує саму постанову, яка не містить заборонених Законом доручень або вказівок.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2019 року по справі № 160/5496/18 суд прийшов до висновку про протиправність постанови Державного виконавця ВП № 59865386 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 916/1572/19.

Вказана постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 916/1572/19 від 10.10.2019 року містить наступне положення, а саме:

«Відповідно до пункту 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 151 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов 'язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби».

В той же час, ч. З ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Також, згідно абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Тобто, з огляду на вище вказані норми Закону України «Про виконавче провадження» можна прийти до висновку, що інформацію про рахунки державний виконавець встановлює на підставі документів, які надходять з банку, що узгоджується з позицією Верховного Суду по справі № 916/1572/19.

В свою чергу суд першої інстанції, розглядаючи вище вказану скаргу ТОВ «Канатар Трейд» на дії державного виконавця, неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, оскільки судом не співставлень положення ч. З ст. 52 та ч. З ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» із відносинами, що розглядались у даній справі.

Суд першої інстанції не правильно застосував ч. З ст. 52 та ч. З ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та припустився помилки під час посилання на вище вказану постанову Верховного Суду.

Крім того, судом першої інстанції не було надано оцінку запереченням стягувача - Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в яких він зазначав на необхідність врахування положень Інструкції № 22 про те, що банківська установа, в разі надходження постанови державного виконавця про арешт коштів, що знаходяться на рахунках зі спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, зобов`язана повідомити державного виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову державного виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За встановлених колегією суддів обставин справи, слід вважати, що апелянт спростував висновки оскаржуваного рішення суду, скарга є доведеною та підлягає задоволенню.

Оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, як ухвалену з порушенням норм матеріального та процессуального права, в задоволенні скарги на дії державного виконавця відмовити повністю.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю «Канатар Трейд» відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2019 року у справі № 904/5496/18 скасувати.

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Канатар Трейд» про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 11.09.2019 року ВП №59865386, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим Валентином Олександровичем відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Канатар Трейд» на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 1 921,00 грн.

Виконання постанови доручити господарському суду4 Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 27.01.2020 року.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Суддя: І.О. Вечірко