РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.01.2020Справа № 910/13539/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О., за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс"

до 1) Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганна Георгіївна

2) Акціонерного товариства "РВС Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -- Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕДЖЕСТІК"

про застосування наслідків недійсності договорів іпотеки

Представники сторін:

від позивача: Кібець С.В.

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: Антоненко А.В.

від третьої особи: не з`явився

від позивача: Зубченко О.Є.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни (відповідач-1), Акціонерного товариства "РВС Банк" (відповідач-2) про застосування наслідків недійсності договорів іпотеки, а саме про :

- cкасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про іпотеку: номер запису про іпотеку: 30364390; дата, час державної реєстрації 19.02.2019 16:09:04; державний реєстратор: Чуйко Ганна Георгіївна, Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ;

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про обтяження: номер запису про обтяження: 30364740; дата, час державної реєстрації: 19.02.2019 16:33:56; державний реєстратор: Чуйко Ганна Георгіївна, Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ;

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про іпотеку: номер запису про іпотеку: 30365276; дата, час державної реєстрації: 19.02.2019 16:23:00; державний реєстратор: Чуйко Ганна Георгіївна, Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ;

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про обтяження: номер запису про обтяження: 30365382; дата, час державної реєстрації: 19.02.2019 17:25:48; державний реєстратор: Чуйко Ганна Георгіївна, Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ;

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 46336266 від 05.04.2019 року (запис про право власності №31399204 від 05.04.2019 року) на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, земельна ділянка, кадастровий номер: :91:176:0017, площа (кв.м.): 881.55, дата державної реєстрації земельної ділянки: 02.08.2012, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА), цільове призначення: експлуатація та обслуговування торговельно-офісного комплексу, адреса: м. Київ, провулок Рильський, земельна ділянка 6, внесений державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Реєстраційне бюро", м. Київ, Чуйко Ганною Георгіївною, щодо права власності на вказане майно за Акціонерним товариством "РВС БАНК", ;

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 46336366 від 05.04.2019 (запис про право власності №31399215 від 05.04.2019 року) на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, майно: будівля торговельно- офісного комплексу (літ. Д) загальною площею 5367,40 кв.м, об`єкт житлової нерухомості: Ні, опис об`єкта: загальна площа (кв.м.): 5367,4, адреса: м.Київ, провулок Рильський, будинок 6, Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :91:176:0017, цільове призначення: для експлуатації та обслуговування торговельно-офісного комплексу, площа: 0,0882 га, внесений державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Реєстраційне бюро", м. Київ, Чуйко Ганною Георгіївною, щодо права власності на вказане майно за Акціонерним товариством "РВС БАНК", ;

- відновлення реєстрації (зареєструвати) права власності на нерухоме майно, а саме: будівлю торговельно-офісного комплексу (літ.Д) площею 5367,40 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, провулок Рильський, будинок 6, загальною площею 5367.40 кв.м., за Товариством з обмеженою відповідальністю «Рантьє Плюс» () на підставі Договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. за реєстровим № 802;

- відновлення реєстрації (зареєструвати) права власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м . Київ, провулок Рильський, 6. кадастровий номер :91:176:0017, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Рантьє Плюс» () на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. за реєстровим № 801.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі недійсних іпотечних договорів №№ 14/42353/Н-150206/І та № 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007 були здійснені реєстраційні дії, які позивач просить скасувати в судовому порядку та відновити право власності на майно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 13539/19, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 07.11.2019, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -- Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕДЖЕСТІК".

04.11.2019 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач-2 заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав: Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 у справі № 42/254 визнано недійсними іпотечні договори №№ 14/42353/Н-150206/І та № 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007. 25.01.2019 ухвало. Північного апеляційного господарського суду заяву позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДЖЕСТІК" про відмову від позову у справі № 42/254 задоволено, прийнято відмову позивача від позову, визнано нечинним рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 у справі № 42/254. За твердженням відповідача, на час звернення позивача до суду відсутні будь-які рішення суду про визнання договорів іпотеки недійсними, а тому вимоги про застосування наслідків недійсності є необґрунтованими.

06.11.2019 від третьої особи надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

07.11.2019 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 21.11.2019.

20.11.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній не погоджується з доводами, викладеними у відзиві та зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 у справі № 42/254 про визнання недійсними іпотечних договорів №№ 14/42353/Н-150206/І та № 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007 є чинним, а тому існують всі передумови для застосування наслідків недійсності вказаних іпотечних договорів. Крім того, позивач зазначає, що позовні вимоги про скасування відповідних реєстраційних дій в межах даної справи обумовлені недійсністю підстави їх вчинення - договорів іпотеки №№ 14/42353/Н-150206/І та № 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007, а не порушенням вимог законодавства при здійсненні відповідної державної реєстрації прав.

21.11.2019 від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

21.11.2019 від відповідача-2 надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

21.11.2019 від третьої особи надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 42/254.

21.11.2019 від відповідача-2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до ухвалення та набрання законної сили рішенням у справі № 910/9526/19.

У підготовчому засіданні 21.11.2019 суд задовольнив клопотання позивача та відклав підготовче засідання на 05.12.2019.

05.12.2019 від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

05.12.2019 від позивача надійшли письмові пояснення, з додатковим обґрунтуванням позовних вимог.

05.12.2019 від відповідача-2 надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду.

05.12.2019 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 10.12.2019.

10.12.2019 від позивача надійшли письмові пояснення щодо заяви позивача про залишення позову без розгляду.

У підготовчому засіданні 10.12.2019 суд постановив протокольні ухвали про відмову в задоволенні заяви відповідача-2 про залишення позову без розгляду, про відмову у задоволенні клопотань відповідача-2 та третьої особи про зупинення провадження у справі, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.12.2019.

23.12.2019 від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 24.12.2019 суд постановив протокольну ухвалу, якою задовольнив клопотання відповідача-2 та відклав розгляд справи по суті на 14.01.2020.

10.01.2020 від відповідача-2 надійшли заперечення на письмові пояснення позивача, в яких останній зазначає, що законодавство надає можливість заінтересованим особам (не сторонам правочину) вимагати застосування наслідків недійсного правочину лише у випадку, якщо такий правочин є нікчемним. За твердженням відповідача, спірні іпотечні договори не є нікчемними, а позивач ніколи не був стороною зазначених правочинів. Відповідач зазначає, що реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним, у зв`язку з чим вимога про застосування наслідків недійсності правочину за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороною відповідного договору іпотеки.

11.01.2020 від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

У судовому засіданні 14.01.2020 представники позивача підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача-2 проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак від останнього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся ухвалами суду, які направлялись судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу місцезнаходження відповідача-1, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (04050, м.Київ, вул.Дегтярівська, будинок 8А, офіс 406). Конверти з ухвалами суду, направленими на адресу відповідача-1, були повернуті до суду із відмітками "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач-1 у строк, встановлений судом, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

В судовому засіданні 14.01.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-2, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.05.2007 між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "РВС Банк") (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік" (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір №14/42353/Н-150206/I, посвідчений 18.05.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за реєстровим номером 4372, відповідно до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік" передало Акціонерному комерційному банку "ТАС-Комерцбанк" в іпотеку земельну ділянку площею 0,0882 га, що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017.

Також 18.05.2007 між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "РВС Банк") (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №15/42353/Н-150206/I, посвідчений 18.05.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за реєстровим номером 4374, відповідно до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік" передано іпотекодержателю в іпотеку будівлю торгово-офісного центру (літ.Д), загальною площею 5591,20 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 у справі №42/254, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.12.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 14.02.2012 визнано недійсними іпотечні договори №№14/42353/Н-150206/І, 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007, укладені між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" як правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік".

24.07.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бауштоффе" (продавець) укладено договір купівлі-продажу нежилої будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О.В. за реєстровим №802, відповідно до якого позивачем придбано будівлю торговельно-офісного комплексу (літ.Д), площею 5367,40 кв.м., розташовану за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6.

Також 24.07.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бауштоффе" (продавець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О.В. за реєстровим №801, відповідно до якого позивачем придбано земельну ділянку площею 0,0882 га, що розташована за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017.

Право власності на придбану позивачем будівлю торговельно-офісного комплексу (літ.Д) було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом про державну реєстрацію прав №35016692 від 01.08.2012.

Право власності на придбану позивачем земельну ділянку кадастровий номер :91:176:0017 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4317420 від 03.06.2013.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.01.2019 у справі №42/254 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меджестік" до Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" як правонаступника Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" про визнання недійсними іпотечних договорів №№14/42353/Н-150206/І, 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007, укладених між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік" було поновлено строк на подання апеляційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Голденграунд", відкрито апеляційне провадження, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 у справі № 42/254.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі №42/254 заяву Акціонерного товариства "РВС Банк" про заміну сторони правонаступником задоволено. Замінено відповідача у справі №42/254 з Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" на його правонаступника - Акціонерне товариство "РВС БАНК", заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Меджестік" про відмову від позову у справі №42/254 задоволено, прийнято відмову від позову позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Меджестік" у справі №42/254, визнано нечинним рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 у справі №42/254, провадження у справі №42/254 закрито.

Позивач зазначає, що у зв`язку з постановленням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 було фактично поновлено дійсність іпотечних договорів№№ 14/42353/Н-150206/І та № 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007.

В подальшому, 19.02.2019 на підставі ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі №42/254 та іпотечних договорів №№14/42353/Н-150206/I та 15/42353/Н-150206/I від 18.05.2007 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, внесені відповідні записи про іпотеку та обтяження за вищевказаними договорами іпотеки за відповідачем-2 - АТ "РВС Банк", а саме:

- запис про іпотеку: 30364390; дата, час державної реєстрації 19.02.2019 16:09:04; державний реєстратор: Чуйко Ганна Георгіївна, Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ;

- запис про обтяження: 30364740; дата, час державної реєстрації: 19.02.2019 16:33:56; державний реєстратор: Чуйко Ганна Георгіївна, Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ;

- запис про іпотеку: 30365276; дата, час державної реєстрації: 19.02.2019 16:23:00; державний реєстратор: Чуйко Ганна Георгіївна, Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ;

- запис про обтяження: 30365382; дата, час державної реєстрації: 19.02.2019 17:25:48; державний реєстратор: Чуйко Ганна Георгіївна, Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ.

05.04.2019 Акціонерне товариство "РВС Банк", реалізувавши передбачене ст. 37 Закону України «Про іпотеку» право, на підставі зазначених вище записів про обтяження та про іпотеку, здійснив реєстрацію права власності за спірними іпотечними договорами на земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6 кадастровий номер :91:176:0017 та на будівлю торгівельно - офісного комплексу (літ.Д) за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв.м., що підтверджується відповідними записами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 46336266 від 05.04.2019 року (запис про право власності №31399204 від 05.04.2019 року) на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, земельна ділянка, кадастровий номер: :91:176:0017, площа (кв.м.): 881.55 та запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 46336366 від 05.04.2019 (запис про право власності №31399215 від 05.04.2019 року) на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, майно: будівля торговельно-офісного комплексу (літ. Д) загальною площею 5367,40 кв.м.

Постановою Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №42/254 ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 02.01.2019 та ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі №42/254 скасовано, справу №42/254 у скасованій частині направлено на новий апеляційний розгляд до Північного апеляційного господарського суду на стадію розгляду питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 у справі №42/254 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Голденграунд" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 у справі №42/254.

Звертаючись до суду із вказаним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що спірні іпотечні договори №№ 14/42353/Н-150206/І та № 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007 є недійсними з моменту їх вчинення. Оскільки договори купівлі-продажу нежитлової будівлі та земельної ділянки, за якими позивач став власником спірного нерухомого майна, є дійсними, позивач є заінтересованою особою, яка має право, в порядку ч. 1 ст.216 ЦК України пред`явити вимогу про застосування наслідків недійсного правочину.

З урахуванням викладеного, з метою належного відновлення порушених прав, позивач просить застосувати наслідки недійсності іпотечних договорів №№ 14/42353/Н-150206/І та № 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007, а саме: скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні записи від 19.02.2019 про іпотеку та про обтяження нерухомого майна, записи про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та відновити реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за позивачем.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, §77, від 25.07.2002, а також рішенні Європейського суду з прав людини Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§42 та 60, від 22.11.2007 встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, обставини встановлені рішенням суду у справі №42/254 щодо визнання недійсними іпотечних договорів №№14/42353/Н-150206/І, 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007 повторного доведення не потребують.

Закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі ? Конвенція) право на справедливий судовий розгляд полягає в тому, що кожна особа повинна мати можливість ініціювати судовий розгляд справи щодо своїх цивільних прав і свобод та отримати справедливий і ефективний судовий захист.

Застосування конкретного способу захисту при здійсненні судового провадження залежить від змісту права чи інтересу, що підлягає захисту, характеру його порушення, невизнання або оспорення, а також від ефективності відповідного способу захисту, тобто його здатності відновити порушене право (усунути чи компенсувати наслідки такого порушення).

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів фізичних і юридичних осіб наведено в статті 16 ЦК України. Крім того, в цій статті зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. У частині другій цієї статті визначено способи захисту законних інтересів таких суб`єктів. З наведеного переліку вбачається, що він не є вичерпним.

З огляду на зазначені приписи, правила ст.ст. 15, 16 ЦК України, а також ст. 4 ГПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (ст.ст. 215, 216 ЦК України).

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 14.11.2018 у справі № 903/52/18.

Таким чином, вимагати застосування наслідків недійсності правочину може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається застосування наслідків недійсності правочину, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.

З вище наведених норм вбачається, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

За змістом положень ст.ст.316, 317, 392 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (п.3 ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на придбану позивачем за договором купівлі-продажу нежилої будівлі від 24.07.2012, будівлю торговельно-офісного комплексу (літ.Д) було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом про державну реєстрацію прав №35016692 від 01.08.2012, а право власності на придбану позивачем на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2012, земельну ділянку кадастровий номер :91:176:0017 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4317420 від 03.06.2013.

При цьому, з 24.07.2012 та на данай час зазначені договори купівлі-продажу є чинними, в установленому законом порядку недійсними не визнавались. Доказів протилежного матеріали справи не містять, а відповідачами суду не надано.

Оскільки договори купівлі-продажу нежилої будівлі та земельної ділянки від 24.07.2012, за якими позивач став власником спірних об`єктів нерухомого майна, є дійсними, то, за висновками суму, позивач є заінтересованою особою в розумінні ст. 216 Цивільного кодексу України, яка має право на пред`явлення вимоги про застосування наслідків недійсного правочину.

Вказаним вище спростовуються доводи відповідача-2 про те, що позивач не має права вимагати застосування наслідків недійсності правочину.

Відповідно до частини першої статті 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 цього Кодексу).

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

В той же час, як встановлено судом вище, 19.02.2019 на підставі ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі №42/254 та іпотечних договорів №№14/42353/Н-150206/I та 15/42353/Н-150206/I від 18.05.2007, наслідки недійсності яких просить застосувати позивач, відповідачем-1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, внесені записи про іпотеку та обтяження за вищевказаними договорами іпотеки за відповідачем-2 - АТ "РВС Банк": номер запису про іпотеку: 30364390; Дата, час державної реєстрації: 19.02.2019 16:09:04) щодо земельної ділянки площею 0,0882 га кадастровий номер: :91:176:0017, що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, земельна ділянка 6, номер запису про іпотеку: 30365276; Дата, час державної реєстрації: 19.02.2019 16:23:00 щодо будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) загальною площею 5367,40 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, будинок 6, іпотекодержателем яких зазначено АТ «РВС Банк», номер запису про обтяження: 30364740; Дата, час державної реєстрації: 19.02.2019 16:33:56 щодо земельної ділянки щодо земельної ділянки площею 0,0882 га кадастровий номер: :91:176:0017, що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, земельна ділянка 6 та торговельно-офісного комплексу (літ. Д) загальною площею 5367,40 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, будинок 6, номер запису про обтяження: 30365382; Дата, час державної реєстрації: 19.02.2019 17:25:48.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем-2, 05.04.2019 Державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганною Георгіївною на підставі іпотечних договорів №№14/42353/Н-150206/I та 15/42353/Н-150206/I від 18.05.2007, здійснено реєстрацію права власності за АТ «РВС Банк» (відпвідач-2) на вказані вище об`єкти нерухомості: земельну ділянку площею 0,0882 га кадастровий номер: :91:176:0017 та розташовану на ній будівлю торговельно-офісного комплексу (літ. Д) загальною площею 5367,40 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку», про що внесені записи індексний номер 46336266 від 05.04.2019 року (запис про право власності №31399204 від 05.04.2019 року, індексний номер: 46336366 від 05.04.2019 (запис про право власності №31399215 від 05.04.2019 року).

Таким чином, з викладеного вбачається, що зазначені вище реєстраційні дії вчинені на підставі недійсних іпотечних договорів №№14/42353/Н-150206/I та 15/42353/Н-150206/I від 18.05.2007.

Як було зазначено вище, за приписами частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших (п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

За змістом статті 216 цього Кодексу наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину. Разом з тим частиною третьою цієї статті передбачено, що загальні наслідки недійсності правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Такі особливості встановлено, зокрема, частиною другою статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за змістом якої записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16.

Відповідно до частини другої статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно примірника такого судового рішення.

Таким чином, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора.

З наведеного вбачається, що згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на відповідний об`єкт.

Запис про скасування державної реєстрації прав та обтяжень вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. За відсутності такого рішення суду реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи викладене вище, оскільки реєстрація за АТ "РВС БАНК" речових прав та їх обтяжено (записи про іпотеку №30364390, №30365276, записи про обтяження №30364740, №30365382 від 19.02.2019, записи про право власності №31399204, № 31399215, індексні номери 46336266 та 46336366 від 05.04.2019) щодо земельної ділянки площею 0,0882 га кадастровий номер: :91:176:0017 та розташованої на ній будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) загальною площею 5367,40 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була здійснена без належної правової підстави за недійсними правочинами, суд дійшов висновку, що для реального захисту та відновлення порушених прав позивача необхідним є скасування зазначених вище записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає, рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), що свідчить про те, що позивачем у даному випадку обрано вірний спосіб захисту прав.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16.

Щодо заявлених позивачем вимог про відновлення реєстрації права власності за позивачем на нерухоме майно, а саме: будівлю торговельно-офісного комплексу (літ.Д) площею 5367,40 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, провулок Рильський, будинок 6, загальною площею 5367.40 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6. кадастровий номер :91:176:0017, то суд зазначає наступне.

Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

Отже особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права, і такий спосіб має забезпечувати ефективний захист та відновлення порушеного права позивача. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Європейський суд з прав людини, зокрема у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки, неодноразово зазначав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Суд враховує, що до вчинення спірних реєстраційних записів відповідачем-1 на користь відповідача-2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності позивача на нерухоме майно, яке є предметом недійсних іпотечних договорів, про застосування наслідків недійсності яких заявлено вимоги.

За таких обставин, враховуючи приписи чинного законодавства щодо моменту виникнення речових прав з моменту їх державної реєстрації, приймаючи до уваги здійснену реєстрацію прав власності позивача у 2012 році, суд вважає, що саме шляхом відновлення реєстрації права власності позивача на спірне нерухоме майно буде забезпечено поновлення його порушених прав та відновлено становище, яке існувало до порушення (до вчинення спірних реєстраційних дій на підставі недійсних договорів).

Крім того, вимоги позивача про відновлення реєстрації права власності є похідними від вимог про скасування зазначених вище реєстраційних записів, які задоволені судом та задоволення про відновлення реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за позивачем призведе до поновлення прав позивача.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" про відновлення реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: будівлю торговельно-офісного комплексу (літ.Д) площею 5367,40 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, провулок Рильський, будинок 6, загальною площею 5367.40 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м . Київ , провулок Рильський, 6. кадастровий номер :91:176:0017 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Рантьє Плюс» ().

Щодо заперечень відповідача-2 про те, що законодавство надає можливість заінтересованим особам (не сторонам правочину) вимагати застосування наслідків недійсного правочину лише у випадку, якщо такий правочин є нікчемним, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсний та нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Законодавцем встановлені тотожні правові наслідки недійсності правочину, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний) та правочину, що визнається судом недійсним.

Таким чином, вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та правочину, визнаного недійсним судом, можуть бути пред`явлені будь-якою заінтересованою особою.

Подібної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 14.11.2018 у справі № 903/52/18, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.04.2018 у справі № 439/212/14-ц.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції посилається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження, такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" повністю.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідача-2, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій останнього. При цьому, в межах розгляду даного спору не встановлено неправильних дій відповідача-1.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про іпотеку: номер запису про іпотеку: 30364390; дата, час державної реєстрації 19.02.2019 16:09:04; державний реєстратор: Чуйко Ганна Георгіївна, Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про обтяження: номер запису про обтяження: 30364740; дата, час державної реєстрації: 19.02.2019 16:33:56; державний реєстратор: Чуйко Ганна Георгіївна, Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про іпотеку: номер запису про іпотеку: 30365276; дата, час державної реєстрації: 19.02.2019 16:23:00; державний реєстратор: Чуйко Ганна Георгіївна, Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про обтяження: номер запису про обтяження: 30365382; дата, час державної реєстрації: 19.02.2019 17:25:48; державний реєстратор: Чуйко Ганна Георгіївна, Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 46336266 від 05.04.2019 року (запис про право власності №31399204 від 05.04.2019 року) на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, земельна ділянка, кадастровий номер: :91:176:0017, площа (кв.м.): 881.55, дата державної реєстрації земельної ділянки: 02.08.2012, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА), цільове призначення: експлуатація та обслуговування торговельно-офісного комплексу, адреса: м. Київ, провулок Рильський, земельна ділянка 6, внесений державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Реєстраційне бюро", м. Київ, Чуйко Ганною Георгіївною, щодо права власності на вказане майно за Акціонерним товариством "РВС БАНК",

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 46336366 від 05.04.2019 (запис про право власності №31399215 від 05.04.2019 року) на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, майно: будівля торговельно- офісного комплексу (літ. Д) загальною площею 5367,40 кв.м, об`єкт житлової нерухомості: Ні, опис об`єкта: загальна площа (кв.м.): 5367,4, адреса: м.Київ, провулок Рильський, будинок 6, Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :91:176:0017, цільове призначення: для експлуатації та обслуговування торговельно-офісного комплексу, площа: 0,0882 га, внесений державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Реєстраційне бюро", м. Київ, Чуйко Ганною Георгіївною, щодо права власності на вказане майно за Акціонерним товариством "РВС БАНК", .

Відновити реєстрацію (зареєструвати) право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю торговельно-офісного комплексу (літ.Д) площею 5367,40 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, провулок Рильський, будинок 6, загальною площею 5367.40 кв.м., за Товариством з обмеженою відповідальністю «Рантьє Плюс» () на підставі Договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. за реєстровим № 802.

Відновити реєстрацію (зареєструвати) право власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6. кадастровий номер :91:176:0017, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Рантьє Плюс» () на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. за реєстровим № 801.

Стягнути з Акціонерного товариства "РВС Банк" (04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВВЕДЕНСЬКА, будинок 29/58, ідентифікаційний код 39849797) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" (01001, м.Київ, ПРОВУЛОК РИЛЬСЬКИЙ, будинок 6, ідентифікаційний код 38290817) 15 368,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.01.2020.

Суддя С.О. Турчин