ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2252/19

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, за участю секретаря судового засідання О.О.Стаднік, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фонду комунального майна Вишгородського району, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород

до Фізичної особи-підприємця Білецької Ірини Миронівни, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальний заклад «Вишгородська центральна районна лікарня», Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород

про зобов`язання повернути майно

представники:

від позивача - Є.В.Бреус

від відповідача - В.М.Джумурат

від третьої особи - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фонду комунального майна Вишгородського району б/н, б/д (вх. №2339/19 від 11.09.2019 року) (далі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Білоцької Ірини Миронівни (далі - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунального закладу «Вишгородська центральна районна лікарня» (далі - третя особа) про зобов`язання повернути майно.

Ухвалою суду від 16.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2252/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 08.10.2019 року.

До суду від третьої особи надійшли пояснення №222 від 03.10.2019 року (вх. №19127/19 від 07.10.2019 року) на виконання вимог ухвали суду від 16.09.2019 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 08.10.2019 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надіслав.

Ухвалою суду від 08.10.2019 року відкладено підготовче засідання на 29.10.2019 року.

До суду від відповідача надійшов відзив б/н від 21.10.2019 року (вх. №20413/19 від 25.10.2019 року), в якому відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування поданого відзиву відповідач зазначив, що Договір оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 року укладено строком до 30 квітня 2016 року. Відповідач вважає, що оскільки ні орендодавець, ні орендар згідно пункту 7.3 Договору у місячний строк після закінчення строку дії договору не подав заяви про припинення чи зміну договору, Договір оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 року продовжено з 01 травня 2016 року по 17 квітня 2019 року. Крім того, відповідач зазначив, що Додаткова угода №1 від 23.12.2017 року про внесення змін до Договору оренди №13 від 15.05.2013 року ФОП Білоцькою Іриною Миронівною не підписувалась. При цьому, на думку відповідача, зазначена Додаткова угода мала б укладатись між позивачем, третьою особою та ПП «Українська маркетингова група» (орендар за основним договором оренди).

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 29.10.2019 року повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представники позивача та третьої особи у судовому засіданні 29.10.2019 року повідомили, що ними не отримано відзив на позовну заяву.

Крім того, представниками позивача та третьої особи у судовому засіданні 29.10.2019 року подано спільне клопотання про продовження строків підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 29.10.2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/2252/19 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 19.11.2019 року.

До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 14.11.2019 року (вх. №21723/419 від 14.11.2019 року).

Представник відповідача у судовому засіданні 19.11.2019 року повідомив, що ним не отримано відповіді на відзив.

Крім того, представник відповідача у судовому засіданні 19.11.2019 року заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 19.11.2019 року підготовче судове засідання відкладено на 03.12.2019 року.

До суду від представника відповідача надійшли заперечення б/н від 26.11.2019 року (вх. №23976/19 від 02.12.2019 року) на відповідь на відзив.

Третя особа належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у судове засідання 03.12.2019 року не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Ухвалою суду від 03.12.2019 року закрито підготовче провадження у справі №911/2252/19 та призначено розгляд справи по суті на 21.01.2020 року.

Третя особа, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у судове засідання 21.01.2020 року не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача у судовому засіданні 21.01.2020 року вимоги позовної заяви підтримав та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.01.2020 року проти позову заперечив, з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив, та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 21.01.2020 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Фондом комунального майна Вишгородського району (за договором - орендодавець) та Приватним підприємством «Українська маркетингова група» (за договором - орендар) 15.05.2013 року укладено Договір оренди нерухомого майна - частини приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320, та перебуває на балансі комунального закладу «Вишгородська центральна районна лікарня» №13 (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування без права викупу орендарем та передачі в суборенду нерухоме майно, що є спільною комунальною власністю територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району, а саме: частину приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320, та перебуває на балансі комунального закладу «Вишгородська центральна районна лікарня» (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку вартості майна станом на 16.04.2013 року і становить за незалежною оцінкою 133652,00 грн., в тому числі ПДВ 18942,00 грн.

Згідно п. 1.2. Договору, майно передається в оренду з метою розміщення аптеки.

Передача майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі, в якому зазначається стан майна, що орендується та інші відомості за узгодженням сторін (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору, орендар набуває право строкового платного користування майном у термін, вказаний в Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору (у разі оренди нерухомого майна на строк, не менший ніж три роки - не раніше дати державної реєстрації договору) та Акта приймання-передачі майна.

Майно вважається поверненим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Орендоване майно орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві/балансоутримувачу протягом п`яти робочих днів з дати закінчення строку дії цього Договору (п.п. 2.4., 2.7. Договору).

За змістом п. 3.1., п. 3.3. Договору, місячна орендна плата визначається орендодавцем на підставі Методики розрахунку та пропорцій розподілу між районним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем та порядку використання плати за оренду майна спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району, затвердженої рішенням Вишгородської районної ради і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - березень 2013 року 631,40 грн. та ПДВ - 126,28 грн. (відповідно до розрахунку орендної плати, що додається до Договору). Орендна плата за кожний наступний місяць визначається балансоутримувачем шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 3.8. Договору, орендар сплачує орендну плату щомісячно до 15 числа наступного за звітним місяця, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок балансоутримувача.

У разі припинення (розірвання) Договору оренди орендар сплачує балансоутримувачу орендну плату по день повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити балансоутримувачу заборгованість по орендній платі, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи і штрафні санкції (п. 3.12. Договору).

Відповідно до п. 5.4. Договору, орендар зобов`язується у випадку закінчення, розірвання або дострокового припинення цього Договору передати орендодавцю/балансоутримувачу орендоване майно по акту приймання-передачі у належному стані з врахуванням нормального його зносу. При невиправданому погіршенні майна з вини орендаря, останній зобов`язаний відшкодувати нанесені збитки.

У пункті 7.1. Договору, сторони погодили, що термін дії договору оренди з 15 травня 2013 року до 30 квітня 2016 року.

Згідно п. 7.3. Договору, у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього Договору протягом одного місяця після закінчення строку дії цього Договору, він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Зміни та доповнення до цього Договору вносяться за погодженням сторін при письмовому попередженні ініціатором внесення змін іншої сторони шляхом підписання додаткових угод. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

На виконання умов Договору між позивачем та відповідачем складено Акт приймання-передачі нерухомого майна від 15.05.2013 року (Додаток 2 до Договору), згідно якого орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає відповідно до Договору оренди №13 від 15.05.2013 року в строкове платне користування на умовах оренди нерухоме майно - частину приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320, та перебуває на балансі комунального закладу «Вишгородська центральна районна лікарня» (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку вартості майна станом на 16.04.2013 року і становить за незалежною оцінкою 133652,00 грн., в тому числі ПДВ 18942,00 грн. Стан орендованого майна задовільний. Зазначений Акт приймання-передачі орендованого майна від 15.05.2013 року підписано повноважними представниками сторін та скріплено їх печатками без зауважень.

Також, 17.06.2013 року між орендодавцем (Фонд комунального майна Вишгородського району), орендарем (Приватне підприємство «Українська маркетингова група») та новим орендарем (Фізична особа-підприємець Білоцька Ірина Миронівна) укладено Договір про зміну сторони у Договорі оренди №13 нерухомого майна - частини приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320, та перебуває на балансі комунального закладу «Вишгородська центральна районна лікарня» від 15.05.2013 року (далі - Договір про заміну сторони).

Згідно п.п. 1., 2. Договору про заміну сторони, зі згоди орендодавця орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря) у Договорі оренди №13 нерухомого майна - частини приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320, та перебуває на балансі комунального закладу «Вишгородська центральна районна лікарня» від 15.05.2013 року. Права та обов`язки орендаря у договорі, що вказані у пункті 1 Договору, новий орендар набуває з 17 червня 2013 року.

Період на який відступаються права та обов`язки орендаря з дня, вказаного у пункті 1 Договору до « 31» березня 2016 року. Після закінчення цього строку сторони цього Договору укладають зворотній договір про заміну сторони у договорі оренди, на підставі якого відновлюється правове становище орендаря як сторони договору, вказаного у п. 1 Договору (п. 6 Договору про заміну сторони).

У пункті 7 Договору про заміну сторони, сторони погодили, що Договір вступає в силу з дня підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за Договором.

01.04.2016 року між орендодавцем (Фонд комунального майна Вишгородського району), орендарем (Приватне підприємство «Українська маркетингова група») та новим орендарем (Фізична особа-підприємець Білоцька Ірина Миронівна) укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору про зміну сторони у Договорі оренди №13 від 15.05.2013 року, а саме: сторони вирішили в пункту 6 слова та цифри «до 31 березня 2016 року» замінити на слова та цифри «до закінчення дії Договору оренди нерухомого майна №13 від 15 травня 2013 року, який укладено строком до 30 квітня 2016 року» (п. 1 Додаткової угоди №1).

Згідно п. 2 Додаткової угоди №1, всі інші умови Договору від 17 червня 2013 року про зміну сторони у Договорі оренди №13 від 15 травня 2013 року, нерухомого майна - частини приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320, та перебуває на балансі комунального закладу «Вишгородська центральна районна лікарня», залишаються незмінними.

Додаткова угода №1 набирає чинності з моменту підписання сторонами та є невід`ємною частиною Договору від 17 червня 2013 року, про зміну сторони в Договорі оренди №13 від 15 травня 2013 року (п. 3 Додаткової угоди №1).

Крім того, 23.12.2017 року між орендодавцем (Фонд комунального майна Вишгородського району) балансоутримувачем (Комунальний заклад «Вишгородська центральна районна лікарня») та орендарем (Фізична особа-підприємець Білоцька Ірина Миронівна) відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 року у справі №911/285/17 укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору оренди №13 від 15.05.2013 року, а саме, сторони вирішили пункт 3.1. в розділі 3 «Орендна плата та розрахунки» викласти в такій редакції: «Місячна орендна плата визначається орендодавцем на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району та пропорцій її розподілу, затвердженої рішенням Вишгородської районної ради від 19.10.2017 року №332-23-VII та за домовленістю сторін з 01.01.2018 року становить 3000,00 грн.; пункт 7.1. в розділі 7 «Строк чинності, умови зміни та припинення Договору» викласти в такій редакції: «Термін дії договору оренди від 15 травня 2013 року до 30 квітня 2016 року. За рішенням Київського апеляційного господарського суду термін дії договору оренди пролонгований на строк з 01 травня 2016 року до 31 березня 2019 року.».

Як зазначає позивач, балансоутримувачем - Комунальним закладом «Вишгородська центральна районна лікарня» листом №428 від 29.03.2019 року було повідомлено позивача про неможливість пролонгації Договору оренди №13 від 15.05.2013 року у зв`язку із необхідністю використання нежитлового приміщення для потреб лікарні. Даним листом також повідомлено, що ФОП Білоцька І.М. була попереджена про закінчення терміну дії Договору оренди №13 від 15.05.2013 року листом №314 від 07.03.2019 року.

У зв`язку із закінченням строку дії Договору оренди, позивачем на адресу відповідача направлено лист №73 від 01.04.2019 року про закінчення 31.03.2019 року строку дії Договору оренди №13 від 15.05.2013 року нерухомого майна - частини приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320 та неможливість його пролонгації у зв`язку із необхідністю використання зазначених площ для потреб Вишгородської центральної районної лікарні. У зв`язку із чим позивач надіслав відповідачу Акти приймання-передачі нерухомого майна для підписання та просив відповідача у відповідності до п. 2.7 Договору оренди протягом п`яти робочих днів з дня закінчення строку дії Договору повернути орендоване майно орендодавцеві (докази надіслання наявні в матеріалах справи).

У зв`язку із залишенням відповідачем поза увагою листа №73 від 01.04.2019 року позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу про повернення майна №114 від 24.04.2019 року, згідно якої просив протягом двох календарних днів повернути орендоване майно та повторно надіслав акти приймання передачі нерухомого майна (докази надіслання наявні в матеріалах справи).

Однак, зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді та реагування, орендоване відповідачем майно за актом приймання-передачі не повернуто у зв`язку із чим відповідач звернувся до суду з даним позовом про зобов`язання повернути майно.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою укладений між сторонам правочин є договором оренди комунального нерухомого майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно ч. 3 ст. 283 Господарського кодексу України, об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору; з цього моменту договір найму припиняється.

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що у разі припинення договору оренди за обставин, зазначених у частині першій цієї статті, а саме закінчення строку його дії та відмови від його продовження, орендар окремого індивідуально визначеного майна зобов`язаний повернути це майно відповідному підприємству, господарському товариству, створеному в процесі приватизації (корпоратизації), або його правонаступнику.

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Незважаючи на вказані обставини та приписи чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відповідач продовжує використовувати орендоване майно та не повертає його орендодавцю.

Заперечуючи проти позову відповідач у відзиві зазначив, що Договір оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 року укладено строком до 30 квітня 2016 року, тобто на 2 роки 11 місяців та 17 днів. Проте, згідно пункту 7.3 вказаного Договору, передбачено, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього договору протягом одного місяця після закінчення строку дії цього договору він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. На думку відповідача, зазначений пункт Договору оренди, аналогічний нормам ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Відповідач вважає, що оскільки ні орендодавець, ні орендар у місячний строк після закінчення строку дії договору не подав заяви про припинення чи зміну договору, Договір оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 року продовжено з 01 травня 2016 року по 17 квітня 2019 року.

Крім того, відповідач зазначив, що Додаткова угода №1 від 23.12.2017 року про внесення змін до Договору оренди №13 від 15.05.2013 року ФОП Білоцькою Іриною Миронівною не підписувалась, підпис, на зазначеній Додатковій угоді їй не належить, а оригінал такої Додаткової угоди у відповідача відсутній. При цьому, на думку відповідача, зазначена Додаткова угода мала б укладатись між Фондом комунального майна Вишгородського району (орендар), Комунальним закладом «Вишгородська центральна районна лікарня» (балансоутримувач) та ПП «Українська маркетингова група» (орендар за основним договором оренди).

Відповідач вважає, що орендарем за Договором оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 року є - ПП «Українська маркетингова група», проте лист №73 від 01.04.2019 року позивачем надсилався на адресу ФОП Білоцької І.М., в той час, коли дію Договору, на думку відповідача, було продовжено до 17.04.2019 року. Тому, відповідач вказує на те, що позивач мав надіслати письмову заяву про припинення Договору на адресу ПП «Українська маркетингова група» і така заява мала бути надіслана у строк з 18.04.2019 року по 17.05.2019 року.

Однак, зазначені твердження відповідача суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), відповідний правочин з огляду на статтю 513 Цивільного кодексу України має вчинятись у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Оскільки, 17.06.2013 року між позивачем (як орендодавцем), орендарем (ПП «Українська маркетингова група») та відповідачем (новим орендарем) укладено Договір про зміну сторони у Договорі оренди на строк до 31.03.2016 року, на відповідний період відбулась заміна сторони у зобов`язанні (за участю і погодженням всіх учасників правовідносин), відповідно орендарем за Договором був відповідач - ФОП Білоцька І.М.

Додатковою угодою №1 від 01.04.2016 року, укладеною за участю тих саме сторін, внесено зміни до пункту 6 Договору про зміну сторони у Договорі оренди в частині строку і визначено строк дії до закінчення дії Договору оренди, укладеного до 30.04.2016 року. Тобто, відповідач мав статус орендаря до закінчення дії Договору оренди.

Відповідно до ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

В даному випадку, Договір оренди було укладено на строк до 30.04.2016 року та з урахуванням Договору про заміну сторони та Додаткової угоди до нього, в період з 17.06.2013 року по 30.04.2016 року орендарем за таким Договором оренди був відповідач.

Відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Пунктом 7.3 Договору оренди визначено, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього договору протягом одного місяця після закінчення строку дії цього договору він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Як вже зазначалось, 15.05.2013 року між Фондом комунального майна Вишгородського району та Приватним підприємством «Українська маркетингова група» було укладено Договір оренди нерухомого майна - частини приміщення колишнього актового залу площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ. Г) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер. вул. Революції. 320, та перебуває на балансі комунального закладу «Вишгородська центральна районна лікарня» № 13. Згідно п. 7.1. Договору, термін дії Договору з 15 травня 2013 року до 30 квітня 2016 року.

17.06.2013 року між Фондом комунального майна Вишгородського району, орендарем - Приватним підприємством «Українська маркетингова група» та новим орендарем Фізичною особою-підприємцем Білоцькою І.М., укладено Договір про зміну сторони у Договорі оренди №13 від 15.05.2013 року. Відповідно до п. 2 Договору про зміну сторони, права та обов`язки орендаря у Договорі, що вказані у пункті 1 Договору новий орендар набуває з 17 червня 2013 року.

Додатковою угодою №1 від 01.04.2016 року про внесення змін до Договору про зміну сторони у Договорі оренди №13 сторони погодили визначити строк дії Договору про зміну сторони, до закінчення Договору оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 року, який укладено строком до 30 квітня 2016 року.

Крім того, рішенням Господарського суду Київської області від 12.06.2017 року (яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 року) у справі за позовом Фонду комунального майна Вишгородського району до 1. Фізичної особи-підприємця Білоцької Ірини Миронівни 2. Приватного підприємства «Українська маркетингова група» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунального закладу «Вишгородська центральна районна лікарня» про витребування майна відмовлено повністю.

Вказаним рішенням встановлено, що, оскільки, орендар продовжував користуватись майном після 30.04.2016 року і орендодавцем протягом місяця не надсилалось повідомлень про припинення Договору оренди, відповідне повідомлення не надсилалось належному орендарю (відповідачу - 1) і до 30.04.2016 року, з огляду на ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ст. 764 Цивільного кодексу України, Договір оренди є продовженим на той самий строк і на тих самих умовах.

Таким чином, Договір оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 року є пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах.

З огляду на умови Договору про заміну сторони, відповідний Договір передбачав заміну орендаря з відповідача-2 на відповідача-1 на період до 31.03.2016 року і після відповідної дати було б відновлено статус відповідача-2, як орендаря за Договором оренди.

Проте, беручи до уваги умови Додаткової угоди №1 від 01.04.2016 року, якою продовжено строк дії Договору про заміну сторони до закінчення Договору оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 року, укладеного до 30.04.2016 року, оскільки Договір оренди було пролонговано на новий строк, Договір про заміну сторони діє до закінчення Договору оренди. Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як підтверджується матеріалами справи, в подальшому, Додатковою угодою №1 від 23.12.2017 року про внесення змін до Договору оренди №13 від 15.05.2013 року, укладеною між Фондом комунального майна Вишгородського району, Комунальним закладом «Вишгородська центральна районна лікарня» та Фізичною особою-підприємцем Білоцькою І.М. з урахуванням постанови Київського апеляційного господарського суду від 12 жовтня 2017 року у справі №911/285/17 вирішено внести зміни до Договору оренди, зокрема, термін дії договору оренди пролонговано на строк з 01 травня 2016 року до 31 березня 2019 року.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що строк дії Договору оренди закінчився 31.03.2019 року.

Щодо посилань відповідача у своєму відзиві на те, що Додаткова угода №1 від 23.12.2017 року про внесення змін до Договору оренди №13 від 15.05.2013 року ФОП Білоцькою І.М. не підписувалась, а підпис, на зазначеній Додатковій угоді їй не належить, суд зазначає наступне.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ГПК України.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (ст.76 ГПК України), допустимими (ст. 77 ГПК України), достовірними (ст. 78 ГПК України), а у своїй сукупності - достатніми (ст. 79 ГПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не довів, що ним Додаткову угоду №1 від 23.12.2017 року не підписано, зазначені твердження є такими, що ґрунтується на припущеннях.

Суд зазначає, що належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував факт підписання саме відповідачем Додаткової угоди, може бути висновок почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальної дії, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 ГПК України, завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Пунктами 8 та 10 ч. 2 ст. 182 ГПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста; вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Враховуючи те, що відповідач у відзиві заперечував факт підписання ним Додаткової угоди №1 від 23.12.2017 року, суд може вирішувати питання про доведеність чи недоведеність факту на який посилається відповідач після отримання відповідного висновку експерта або відмови від проведення почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом.

Однак, відповідач не скористався наданим йому Господарським процесуальним кодексом України правом заявити у підготовчому судовому засіданні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для вирішення питання відповідності його підпису у Договорі, у наступні судові засідання не з`являвся та не довів належними та допустимими доказами обставини, на які він послався у відзиві на позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити нормам кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, відповідно до ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, у випадку не підписання договору він є оспорюваним, однак відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що Додаткова угода №1 від 23.12.2017 року ним не підписувалась, клопотань про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи відповідачем не заявлялось.

Таким чином, Додатковою угодою №1 від 23.12.2017 року про внесення змін до Договору оренди №13 від 15.05.2013 року, укладеною між Фондом комунального майна Вишгородського району, Комунальним закладом «Вишгородська центральна районна лікарня» та Фізичною особою-підприємцем Білоцькою І.М. вирішено внести зміни до Договору оренди, зокрема, термін дії договору оренди пролонговано до 31 березня 2019 року. У зв`язку з тим, що сторону Договору оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 року було замінено, Додаткову угоду до даного договору було правомірно підписано новим орендарем, ФОП Білоцькою І.М., а тому, позивачем надіслано лист №73 від 01.04.2019 року та вимогу №114 від 24.04.2019 року саме на адресу відповідача - ФОП Білоцької І.М., а не на адресу ПП «Українська маркетингова група», оскільки, остання є новим орендарем у зв`язку з укладенням Договору про зміну сторони 17.06.2013 року. Таким чином, позивач правомірно звернувся до Фізичної особи-підприємця Білоцької І.М. з листом від 01.04.2019 року про закінчення терміну дії договору оренди, у визначений чинним законодавством строк, тобто, протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Отже, твердження відповідача про те, що Договір оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 року діє до 17.04.2019 року не підтверджується належними та допустимими доказами, а тому, не приймаються судом до уваги.

Заперечення відповідача стосовно того, що він не отримував лист №73 від 01.04.2019 року та вимогу №114 від 24.04.2019 року про закінчення строку дії Договору оренди та повернення орендованого майна не приймаються судом до уваги, оскільки, зазначене не підтверджено жодними належними та допустимим доказами, натомість, позивачем до матеріалів справи надано належні докази надіслання таких листів.

Усі інші твердження та заперечення відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Частиною 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для розгляду справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Фонду комунального майна Вишгородського району до Фізичної особи-підприємця Білоцької Ірини Миронівни за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунального закладу «Вишгородська центральна районна лікарня» про зобов`язання повернути майно задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Білоцьку Ірину Миронівну ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) повернути Фонду комунального майна Вишгородського району (07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, площа Шевченка, буд. 1, ) за актом приймання-передачі майно, а саме: частину приміщення колишнього актового залу площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ. Г) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер. вул. Революції. 320.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Білоцької Ірини Миронівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Фонду комунального майна Вишгородського району (07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, площа Шевченка, буд. 1, ) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 31.01.2020 року.

Суддя Д.Г. Заєць