ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року м.Херсон Справа № 923/1369/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі судового засідання Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтотранс" м.Херсон, ідентифакійний код юридичнї особи

до Відповідача: Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області с.Круглоозерка Голопристанського р-ну,

про визнання незаконним рішення від 12.12.2003р. № 112

за участю представників:

від позивача - адвокат, Проценко Л.С., ордер серії ХС № 94929 від 18.11.19

від відповідача - адвокат Чернуха О.О., ордер в матеріалах справи.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів,

а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер Д8214871.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонавтотранс" (в подальшому позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області ( в подальшому відповідач) з позовом, та просить суд прийняти рішення, яким визнати незаконним рішення 13 сесії 24 скликання Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 112 від 12.12.03 в частині прийняття рішення за пунктом два - визнання такими, що втратили чинність пункти 3,4 рішення сесії Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 51 від 20.12.02.

Ухвалою від 20.12.2016 суд прийняв позовну заяву, порушив провадження у справі та призначив справу до розгляду на 23.01.2017.

Ухвала від 20.12.16р. направлена сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Докази належного вручення ухвали наявні у матеріалах справи (а.с.35, 36).

23.01.17р. Позивач заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю явки представника (а.с.39). Ухвалою від 23.01.2017р. розгляд справи відкладено на 06.02.2017р. (а.с.44-45).

В судовому засіданні 06.02.2017р. Відповідач надав письмовий відзив на позов, просить у позові відмовити , оскільки вважає, що права Позивача не порушені, оскільки Позивач не є правомірним користувачем земельної ділянки площею 5.2 га на підставі Державного акту на право користування землею, виданого Голопристанською районною радою у 1990 році для будівництва пансіонату на 400 місць в оздоровчій зоні «Каркініт» , не є правонаступником ХТВО Херсонавтотранс. Відповідач зазначає, що оскаржуване рішення від 12.12.2003р. № 112 прийнято Круглоозерською сільрадою на законних підставах та в межах повноважень, тому є законним та обгрунтованим.

В судовому засіданні 06.02.2017р. Відповідач заявив клопотання залучити до участі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача громадянина ОСОБА_1 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 у даній справі № 923/1369/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» до Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання незаконним пунктів 3,4 рішення №112 від 12.12.2003р. 13 сесії 24 скликання Круглоозерської сільської ради. Голопристанського району Херсонської області. Клопотання мотивоване тим, що згідно договору купівлі продажу земельної ділянки ОСОБА_1 та свідоцтва на право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 , договору купівлі продажу 4-х дачних будинків ОСОБА_1 даному громадянину належать 4 дачні будинки, а прийняте судом рішення у даній справі може вплинути на його права.

Дане клопотання розглянуто у судовому засіданні 06.02.2017р. та відхилено судом.

В судовому засіданні 06.02.2017р. Відповідач заявив наступне. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач вказав, що він, як правонаступник, є користувачем земельної ділянки бази відпочинку «Дружба» площею 5,2 га, розташованої на території Круглоозерської сільської ради Голопристанського р-ну Херсонської області, на підставі державного акту на право користування землею серії Б № 065660 виданого 1990р. Херсонському територіально-виробничому об`єднанню «Херсонавтотранс». Інші докази правомірності користування вищевказаною земельною ділянкою у позивача відсутні.

У 2002р. та у 2007р. ВАТ «Херсонавтотранс», правонаступником якого є позивач, з метою оформлення прав на земельну ділянку, Круглоозерській сільській раді надавались завірені печаткою ВАТ «Херсонавтотранс» копії державного акту на право користування землею серії Б № 065660 виданого 1990р. Херсонському територіально-виробничому об`єднанню «Херсонавтотранс», які за текстом відрізняються від державного акту на право користування землею серії Б № 065660 виданого 1990р., що долучений в якості доказу до позовної заяви позивачем ( у акті, наданому позивачем разом з позовною заявою вказано, що він (акт) зареєстрований у книзі записів державних прав користування землею за № 3, у той час як в актах, що були надані відповідачу 2002р. та 2007р. відсутній запис про його реєстрацію за № 3).

Окрім цього у розпорядженні відповідача є копія листа заступника керівника Новокаховської місцевої прокуратури від 18.01.2017р. № 63-5537-16 на ім`я судді апеляційного суду Воронцової Л.П. , з якого вбачається, що в СВ Голопристанського ВП Новокаховського ВПГУНП в Херсонській області знаходиться кримінальне провадження № 0000966 за ст. 358 ч. 4 КК України, за фактом використання завідомо підробленого державного акту на право користування землею серії Б № 065660 виданого 1990р. Херсонському територіально-виробничому об`єднанню «Херсонавтотранс». Під час досудового розслідування вищезазначеного кримінального провадження з СВ Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області отримано судово-технічну експертизу державного акту на право користування землею серії Б № 065660, виданого 1990р. Згідно висновку експерта ( копія додається) державний акт на право користування землею серії Б № 065660 виданий 1990р. Херсонському територіально-виробничому об`єднанню «Херсонавтотранс» має ознаки підроблення - видалення фрагментів первинного машинописного тексту з подальшою додруківкою в місцях де вказано назву підприємства якому видано зазначений акт, назву органу який видав акт та місце розташування земельної ділянки.

Зважаючи на ту обставину, що позовні вимоги ґрунтуються на відомостях державного акту на право користування землею серії Б № 065660 виданого 1990р. Херсонському територіально-виробничому об`єднанню «Херсонавтотранс» (с похідними від вказаного акту), Відповідач вважає, що зазначена судово-технічна експертиза має істотне значення для правильного вирішення господарського спору, оскільки повністю спростовує законність вимог позивача.

Самостійно надати вищевказану експертизу відповідач не має змоги, оскільки відповідно ст. 221 КІЖ України не є стороною кримінальне провадження № 0000966, та не наділений правом знайомитись з матеріалами кримінального провадження. Тому заявив клопотання згідно до ст. 38 ПЖ України витребувати з Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області (74900 Херсонська область м. Нова Каховка проспект Дніпровський, 34а) належним чином завірену копію висновку судово-технічної експертизи державного акту на право користування землею серії Б № 065660 виданий 1990р. Херсонському територіально-виробничому об`єднанню «Херсонавтотранс», що знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000966 з попередньою правовою кваліфікацією ст. 358 ч. 4 КК України.

Клопотання судом розглянуто та задоволено у судовому засіданні.

В судовому засіданні 06.02.2017р. Відповідач заявив наступне. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що він, як правонаступник, є користувачем земельної ділянки бази відпочинку «Дружба» площею 5,2 га, розташованої на території Круглоозерської сільської ради Голопристанського р-ну Херсонської області, на підставі державного акту на право користування землею серп Б № 065660 виданого 1990р. Херсонському територіально-виробничому об`єднанню «Херсонавтотранс». Інші докази правомірності користування вищевказаною земельною ділянкою у позивача відсутні.

Разом з тим, в провадженні господарського суду Херсонської області знаходиться справа № 923/1382/16 за позовом Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області до Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання недійсним саме цього ж державного акту на право користування землею серії Б № 065660 виданого 1990р. Херсонському територіально-виробничому об`єднанню «Херсонавтотранс».

Відповідач вважає, що вказані господарські справи безпосередньо пов`язані між собою оскільки предметом позову у господарській справі № 923/1382/16 є скасування документу - державного акту на право користування землею серії Б № 065660 виданого 1990р. Херсонському територіально-виробничому об`єднанню «Херсонавтотранс», який в свою чергу є єдиним документом (доказом), на підставі якого будуються позовні вимоги у господарській справі № 923/1369/16.

Тобто, у разі задоволення позову Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області до Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання недійсним державного акту на право користування землею серії Б № 065660 виданого 1990р. Херсонському територіально-виробничому об`єднанню «Херсонавтотранс» будуть відсутні підстави для задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» до Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, оскільки може бути встановленим відсутність у Позивача права користування землею, і , як наслідок , будуть відсутні порушені права.

Враховуючи вищевказане позивач вважає неможливим розгляд та вирішення господарської справи № 923/1369/16 до остаточного вирішення справи № 923/1382/16, адже від змісту рішення по справі № 923/1382/16 буде залежати вирішення даної справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 79 ГПК України Відповідач, заявив клопотання зупинити провадження у даній справі №923/1369/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» до Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання незаконним пунктів 3,4 рішення №112 від 12.12.2003р. 13 сесії 24 скликання Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонською області до набрання законною сили судовим рішенням у справі № 923/1382/16 за позовом Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області до Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання недійсним державного акту на право користування землею серії Б № 065660, виданого 1990р. Херсонському територіально-виробничому об`єднанню «Херсонавтотранс».

Ухвалою від 06.02.2017р. суд зупинив провадження у дані справі до розгляду по суті справи № 923/1382/16 господарським судом у Херсонській області, зобов`язав сторони негайно після набрання законної сили судового рішення у справі № 923/1382/16 господарським судом у Херсонській області надати примірник рішення до суду для поновлення провадження і вирішення спору по суті, витребував з Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області (74900 Херсонська область м. Нова Каховка проспект Дніпровський, 34а) належним чином завірену копію висновку судово-технічної експертизи державного акту на право користування землею серії Б № 065660 виданий 1990р. Херсонському територіально-виробничому об`єднанню «Херсонавтотранс», що знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000966 з попередньою правовою кваліфікацією ст. 358 ч. 4 КК України.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 03.04.2019 відмовлено в задоволенні позову Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області до Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області за участю третіх осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ТОВ "Херсонавтотранс", про визнання недійсним Державного акту на право користування землею серії Б № 065660, виданий у 1990 році Херсонському територіально-виробничому об`єднанню "Херсонавтотранс" для будівництва пансіонату на 400 місць в оздоровчій зоні "Каркініт" на земельну ділянку площею 5,2 га.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 залишено без змін зазначене рішення. Отже, рішення суду у справі № 923/1382/16 набрало законної сили 25.09.2019.

З огляду на викладене, ухвалою від 05.11.2019р. провадження у справі поновлено та призначено засідання у підготовчому провадженні на 22.11.2019р.

.

Суд зазначив, що 15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Господарський суд дійшов висновку, що справу № 923/1369/16 слід розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою від 22.11.2019р. розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 06.12.2019р.

У судовому засіданні 06.12.2019р., погодивши з представниками сторін дату та час наступного судового засідання суд оголосив перерву до 17.12.2019р.

Ухвалою від 17.12.2019р. суд підготовче провадження у справі закрив, призначив розгляд справи по суті у судовому засіданні на 14 січня 2020р.

В судове засідання 14.01.2020р. представники сторін прибули.

Заслухавши представників сторін, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.07.1990р. Радою Міністрів УРСР згідно розпорядження № 301-р ХТВО «Херсонавтотранс» надано у користування земельну ділянку для будівництва пансіонату на 400 місць. На підставі даного розпорядження ХТВО «Херсонавтотранс» виданий Державний акт на право постійного користування землею у 1990 році, серія Б № 065660.

В подальшому ХТВО «Херсонавтотранс» було перетворено у ВАТ «Херсонавтотранс».

Відповідно до Статуту, зареєстрованого ВАТ «Херсонавтотранс» є правонаступником усіх прав та обов`язків ХТВО. У 2008 році ВАТ «Херсонавтотранс» в свою чергу перетворено у ТОВ «Херсонавтотранс» з усіма правами правонаступника.

Вказані обставини підтверджуються Статутами ВАТ «Херсонавтотранс», ТОВ «Херсонавтотранс», витягом з ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців.

Правомірність користування земельною ділянкою бази відпочинку «Дружба» встановлено рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій по справі № 10/57-О-08 за позовом ВАТ «Херсонавтотранс» до Круглоозерської сільської ради про визнання частково недійсним рішення Круглоозерської сільської ради від 20.12.2002 № 51, Постановою від 06.05.2016 та Ухвалою суду апеляційної інстанції у справі №654/3830/15-а.

Протягом всього часу ТОВ «Херсонавтотранс» є платником земельного податку за користування вказаної земельної ділянки.

Позивач підтвердив належним доказом той факт, що лише при розгляді справи за № 821/642/16 Одеським апеляційним адміністративним судом до апеляційної скарги, яка була отримана ТОВ «Херсонавтотранс» 28.09.2016р., було надано і копію рішення Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 12.12.03 № 112.

Вказаним рішенням пунктом 2 було скасовано пункти 3,4 рішення №51 від 20.12.02 , які стосувалися затвердження технічної документації під базою відпочинку «Дружба» та її передачі в оренду.

Дізнавшись 28.09.2016р. про наявність рішення Круглоозерської сільської ради від 12.12.2003 за № 112, позивач заявив, що зазначене рішення в частині 2 є незаконним та підлягає скасуванню в цій частині.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. «г» ч. З ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування визнаються незаконними в судовому порядку з мотивів їх невідповідності Конституції та законам України.

У відповідності до змісту п.ц.4,6 рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009р., ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому, вони не можуть бути скасовані чи змінені цим самим органом місцевого самоврядування після їх фактичного виконання. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування, юридичними особами та громадянами.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти.

До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. 3 урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення статті 11 ЦК України, статей 78, 116, 122 ЗК України, в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

З наведеного вбачається, що рішення сесії Круглоозерської сільської ради № 51 від 20.12.2002 року є ненормативним актом, яким вичерпана його дія при прийнятті, та з огляду на зміст п.2 рішення сесії Круглоозерської сільської ради від 12.12.2003 № 112 не міг бути скасованим, у зв`язку з чим останній є незаконним, прийнятим з порушення вищенаведених норм матеріального права.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до правового висновку, який зроблено Верховним судом України у справі № 6-2510цс-15 від 23.12.2015 даний позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідач заперечує проти позову, вважає його безпідставним, необгрунтованим та поданим неналежним учасником судового процесу виходячи з нижченаведеного.

Обґрунтовуючи своє право на звернення з позовом до суду ТОВ «Херсонавтотранс» у позовній заяві зазначив, що він є правомірним користувачем земельною ділянкою площею 5,2 га на підставі Державного акту, на право користування землею, виданого Голопристанською районною радою у 1990 році для будівництва пансіонату на 400 місць в оздоровчій зоні «Каркініт» (далі - Державний акт). Відповідач вважав, що ТОВ «Херсонавтотранс» не є правонаступником особи,якій було видано Державний акт на право користування землею, виданого Голопристанською районною радою у 1990 році для будівництва пансіонату на 400 місць в оздоровчій зоні «Каркініт», отже, не є належним землекористувачем і його права спірним рішенням сільської ради ніяким чином не порушені.

Відповідач вважає цілком правомірним прийняте оскаржуване рішення, мотивуючи тим, що згідно ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

11.03.2002р. ВАТ «Херсонавтотранс» звернулося із заявою про виготовлення проекту відведення земельної ділянки для надання в оренду під будівництво бази відпочинку «Дружба», з метою укладення договору оренди. Рішенням сесії Круглоозерської с/р № 136 від 15.03.2002р. було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 5,2 га під будівництво бази відпочинку «Дружба».

Рішенням сесії Круглоозерської с/р № 51 від 20.12.2002р., а саме його пунктами З та 4, було затверджено технічну документацію зі складання договору оренди, вирішено передати зазначену земельну ділянку в оренду ВАТ «Херсонавтотранс», та зобов`язано ВАТ «Херсонавтотранс» в місячний термін укласти договір оренди (пункт 6 зазначеного рішення).

Натомість, з невідомих причин, ВАТ «Херсонаторнас» ані у визначений Рішенням строк, ані в інший термін, не уклав зазначений договір та не звертався до суду щодо спонукання до того укладення.

Відповідно до ч. 1ст. 188 ЗК України (редакція 2001р. зі змінами станом на 2003р.) державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється уповноваженими органами виконавчої влади по земельних ресурсах, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - спеціально уповноваженими органами з питань екології та природних ресурсів

Органом державного контролю за використанням та охороною земель у 2003р. був Державний комітет України по земельних ресурсах. Порядок контролю здійснювався відповідав дає діючого на час прийняття оскаржуваного рішення Тимчасового положення про порядок здійснення органами Держкомзему державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсам від 29 липня 1993р. X» 65 (далі - Тимчасове положення).

Підпунктами 2, 6 пункту 6 Тимчасового положення було визначено, що головні державні інспектори і державні інспектори по використанню та охороні земель України, областей, районів в межах своєї компетенції мають право давати власникам землі та землекористувачам, незалежно від відомчої належності, обов`язкові для виконання вказівки з питань використання та охорони земель, а також по усуненню виявлених порушень; порушувати перед радами, які прийняли рішення, а також перед вищестоящими радами питання про припинення рішень рад, які суперечать діючому земельному законодавству,

30.10.2003р. Херсонським головним управлінням земельних ресурсів здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства Круглоозерською сільською радою Голопристанського району Херсонської області. За результатами перевірки було складено акт №71 від 30.10.2003р. згідно якого, з метою усунення порушень земельного законодавства, відповідача було зобов`язано відмінити пункти 3,4 рішення № 51 від 20.12.2002р. 6 сесії 24-го скликання Круглоозерської сільської ради у зв`язку із неукладення договору оренди землі з ВАТ «Херсоиавтотранс» та закінченням строку для такого укладання, що був визначений цим Рішенням.

Отже, Рішенням сесії Круглоозерської с/р від 12.12.2003р. № 112 припис Херсонського обласного головного управління земельних ресурсів в частині скасування затвердження технічної документації зі складання договору оренди, та передачі земельної ділянки в оренду було виконано - зазначені рішення визнано такими, що втратили чинність.

Відповідач пояснив, що Херсонським обласним головним управлінням земельних ресурсів 22.12.2005р. за № 003721 було винесено припис відносно ХТВО «Херсонавтотранс» у зв`язку з використанням земельної ділянки без документів, що посвідчують право власності чи користування, яким зобов`язано директора у місячний термін інформувати державну інспекцію по використанню і охороні земель про виконання припису відносно виготовлення документів на базу відпочинку «Дружба» згідно умов діючого законодавства. Зазначений припис й до теперішнього часу не виконаний.

13.04.2007р. ВАТ «Херсонавтотранс» повторно звернулось до Круглоозерської с/р з проханням оформити земельну ділянку під базою відпочинку «Дружба» в оренду. Рішенням сесії Круглоозерської с/р від 20.04.2007р. № 139 ВАТ «Херсонавтотранс» відмовлено в передачі землі в оренду, у зв`язку зі зміною площі земельної ділянки внаслідок набуття права власності іншими особами на об`єкти нерухомості, що розташовані на земельній ділянці площею 5,2 га та відсутності у ВАТ «Херсонавтотранс» документів які посвідчують право власності на будівлі та споруди, що розташовані на території бази відпочинку «Дружба».

Таким чином, відповідач вважав, що при визнанні такими, що втратили чинність пунктів 3 та 4 оскаржуваного Рішення, він діяв у чіткій відповідності до вимог діючого законодавства та у межах своїх повноважень.

Крім цього відповідач вважає що Круглоозерська сільська рада, прийнявши оскаржуване рішення, жодним чином не порушила права позивача.

Що ж стосується посилання позивача у якості обґрунтування своєї позиції на рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. №7-рп/2009р., то відповідач зазнає, з огляду на те, що рішення Конституційного Суду України прийнято у 2009р., його дія не розповсюджується на рішення органів місцевого самоврядування, що приймались до його ухвалення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, оскільки закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, «вибіркове» цитування позивачем положень зазначеного рішення КСУ та довільне трактування зазначеного рішення на обґрунтування свого позову, вважаємо вкрай некоректними з наступних підстав.

Так, позивач зазначає, що відповідно до змісту п.п. 4,6 Рішення КСУ від 16.04.2009р., ненормативні акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання , а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені цим самим органом місцевого самоврядування після їх фактичного виконання. З наведеного, позивач робить висновок про те, що рішення Круглоозерської сільської ради № 51 від 20.12.2002р. є ненормативним актом , дія якого вичерпана при його прийнятті , в зв`язку з чим не міг був скасованим в подальшому, що свідчить на думку позивача про незаконність Рішення № 112 від 12.12.2003р.

Проте, на думку відповідача, з такими висновками погодитися не можна. Висновок, наведений позивачем, по-перше, спростовується резолютивною частиною зазначеного Рішення КСУ, у якому, стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування мас право приймати рішення , вносити до них зміни чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Про наявність такого права, що передбачено діючим законодавством, зокрема, Законом України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997р., КСУ зазначає у п.4.1. зазначеного Рішення.

В той же чає, КСУ в Рішенні зазначає, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

При цьому КСУ зазначає, що ненормативні акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені цим самим органам місцевого самоврядування після їх виконання.

Натомість, зазначені висновки КСУ не можуть бути застосовані до спірних правовідносин по цій справі, оскільки, по - перше, рішення № 51 від 20.12.2002р., зокрема, його п.п.3-6 не могло бути виконане на дату його винесення, адже передбачало виконання дій у майбутньому та й взагалі не було виконане ( договір оренди не був укладений, орендна плата у сумі 26 438 грн. на рік позивачем не сплачувалася).

По-друге, ані ВАТ «Херсонавтотранс», ані його правонаступник - позивач, жодним чином не висловлювали у встановленому законом порядку своє заперечення проти такого скасування, адже, як вже зазначалося, ВАТ «Херсонавтотранс» повторно звертався у 2007 році до відповідача за затвердженням технічної документації для укладанням договору оренди та передання йому земельної ділянки на умовах договору оренди.

Отже, дії відповідач щодо часткового скасування раніше прийнятого ним рішення повністю відповідають вимогам законодавства, зроблені в межах своїх повноважень та повністю узгоджуються з правовою позицією КСУ, незважаючи на те, що вона була викладена пізніше прийняття оскарженого рішення.

Суд вважає пояснення відповідача такими, що не заслуговують на увагу і неможуть вплинути на визнання оскаржуваного рішення законним. Викладене відповідачем у відзиві спростовується обставинами, встановленими судом під час розгляду справи № 923/1382/16 та матеріалами даної справи.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтотранс" про визнання незаконним рішення 13 сесії 24 скликання Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 112 від 12.12.03 в частині прийняття рішення за пунктом два ( визнання такими, що втратили чинність пункти 3,4 рішення сесії Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 51 від 20.12.02) підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить: а) розпорядження землями територіальних громад; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Пункт 12 розділу X "Прикінцеві положення" Земельного кодексу України, визначав, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об`єкти, незавершеного будівництва та законсервовані об`єкти, а також продаж земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації.) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Пунктом 34 частини першої статті 26 "Про місцеве самоврядування в Україні" унормовано, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Згідно з частиною десятою статті 59 наведеного Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, якщо правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він визнається недійсним у судовому порядку.

Судом встановлено, що оспорюване рішення є ненормативним правовим актом органу місцевого самоврядування і є актом індивідуальної дії у розумінні ст. 21 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Врахувавши вказані законодавчі норми та правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо можливості захисту порушеного права особи шляхом оскарження в судовому порядку відповідного ненормативного акта, висловлену в постанові від 19.06.2018 y справі № 916/1979/13, судом визначено можливість оскарження рішення органу виконавчої влади у сфері орендних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, та розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства вимог про визнання рішення незаконним.

Згідно з ч. З ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Діяльність органів місцевих рад урегульоване Законом України "Про місцеве самоврядування", відповідно до статті 2 якого, місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

У відповідності до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами; право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Як зазначено у ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

У пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі №1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Земельний кодекс України, прийнятий 25.10.2001, визначає право постійного користування земельною ділянкою як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (частина 1 статті 92 Земельного кодексу України). Підстави припинення права користування земельними ділянками наведено у статті 141 цього Кодексу.

Державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право. При цьому положення про обов`язок переоформити право користування земельною ділянкою у відповідний строк, передбачений у пункті 6 Перехідних положень Земельного кодексу України, визнано неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 (у справі № 1-17/2005) за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками).

Конституційний Суд України вказав на наступне:

- пункт 6 Перехідних положень Кодексу зобов`язує громадян та юридичних осіб переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на земельні ділянки. При переоформленні права постійного користування у довгострокову оренду її строк визначається "відповідно до закону", що є неконкретним у зв`язку з невизначеністю цього закону, як і закону, який встановив би порядок переоформлення;

- Конституційний Суд України вважає, що встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди до 1 січня 2008 року потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини другої статті 14, частини другої статті 41 Конституції України. У зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку;

- громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У відповідності до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (ч.1).

Статтею 108 цього Кодексу встановлено, що перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Із встановлених судами обставин справи № 923/1382/16 (у зв"язку з розглядом якої було зупинено провадження у даній справі) вбачається, що позивач є правонаступником Херсонського територіально-виробничого об"єднання "Херсонавтотранс"у результаті його перетворення, яке користувалось земельною ділянкою на праві постійного користування на підставі виданого Державного акту серія Б № 065660, виданого у 1990році.

Отже, право користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку, не втрачається внаслідок його не переоформлення підприємством, яке за змістом чинного Земельного кодексу України не може набувати права постійного землекористування, а зберігається за ним до приведення прав і обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства, у тому числі за правонаступником такого землекористувача.

Зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 26.09.2011 у справі № 6-14цс11 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.05.2019 у справі №914/1104/18.

За приписами статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Отже виходячи із встановлених судом обставин справи, наведених норм права, та зазначеної судової практики слід дійти висновку про порушення відповідачем при прийнятті спірного рішення положень статті 19 Конституції України, статей 141, 142 Земельного кодексу України щодо прав позивача користуватися спірними земельними ділянками.

Саме за захистом своїх законних прав позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права. Суд вважає необхідним застосувати висновки ЄСПЛ, викладені в рішеннях у справах «Ятрідіс проти Греції» від 25.03.1999, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 щодо сумісності заходу втручання, зокрема держави, у право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд також застосовує рішення ЄСПЛ у справах «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації», «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України», «Суомінен проти Фінляндії», «Хаджинастасиу проти Греції» щодо мотивованості судових рішень.

При цьому слід зазначити, що ЄСПЛ неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Водночас, рішення господарського суду має ґрунтуватись на оцінці наданих учасниками справи доказів в підтвердження своїх вимог або заперечень, та на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Стосовно розподілу судових витрат. Оскільки суд позов задовольняє повністю, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним рішення 13 сесії 24 скликання Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 112 від 12.12.03 в частині прийняття рішення за пунктом два - визнання такими, що втратили чинність пункти 3,4 рішення сесії Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 51 від 20.12.02.

3. Стягнути з Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області ( ідентифікаційний код юридичної особи , місцезнаходження - 75654, Херсонська обл., Голопристанський р-н, с. Круглоозерка, вул. Центральна,43) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» ( ідентифікаційний код юридичної особи місцезнаходження - 73025, м. Херсон, вул. Ярослава Мудрого, буд. 39) 1378 (Одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 24.01.2020р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна