РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2020Справа №910/14759/19

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортна оселя»

про стягнення 9 552,90 грн.,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортна оселя» про стягнення 9 552,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань з оплати поставленого позивачем згідно Договору №2208/1718-ТЕ-41 від 27.09.2017 природного газу, у зв`язку з чим, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортна оселя» пеню у розмірі 7 939,97 грн. та 3% річних у розмірі 1 612,93 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.10.2019 відкрито провадження у справі №910/14759/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

20.11.2019 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортна оселя» надійшла заява про застосування строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення пені та 3% річних, оскільки Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до суду із вимогою про стягнення пені та 3% річних більш як через рік після виникнення такого права.

26.11.2019 через відділ діловодства суду від Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надійшли заперечення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортна оселя» про застосування строку позовної давності, в яких позивач вказує, що сторонами у п. 10.3 Договору №2208/1718-ТЕ-41 від 27.09.2017 було збільшено строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені та відсотків річних до 5 років.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Інших заяв, клопотань, пояснень від сторін по справі до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

27.09.2017 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та ТОВ «Комфортна оселя» (споживач) укладено договір №2208/1718-ТЕ-41 постачання природного газу (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.

Відповідно до пункту 2.1 Договору (з урахуванням Додаткових угоди №2 від 05.04.2018, №3 від 05.06.2018, №4 від 02.08.2018, №5 від 03.09.2018) постачальник передає споживачеві з 01.10.2017 по 31.03.2018 природний газ обсягом до 1 810 000 кубічних метрів, з 01.04.2018 по 31.05.2018 - природний газ обсягом до 135 000 кубічних метрів, з 01.06.2018 по 31.07.2018 - природний газ обсягом до 80 000 кубічних метрів, з 01.08.2018 по 31.08.2018 - природний газ обсягом до 40 000 кубічних метрів, з 01.09.2018 по 30.09.2018 - природний газ обсягом до 40 000 кубічних метрів, з визначенням у відповідних пунктах помісячних об`ємів.

Сторонами у п.п. 2.3, 2.4 Договору погоджено, що є допустимим відхилення фактично переданих/спожитих обсягів газу від планових.

Згідно п. 3.1 Договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг споживання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п. 3.7 Договору).

Згідно п. 5.2 Договору ціна за 1 000 кубічних метрів газу на дату укладення договору становить 4 942,00 грн., крім того ПДВ - 20%. Усього до слати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 грн.

Пунктом 6.1 Договору визначено, що оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У пункті 8.2 Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 11.01.2018) сторони погодили, що у разі невиконання споживачем пункту 6.1 Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пені , розраховану від суми прострочення за кожен день прострочення.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 30.09.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 Договору в редакції Додаткової угоди №5 від 03.09.2018).

За твердженнями позивача на виконання своїх зобов`язань за Договором ним було поставлено відповідачу у 2017-2018 роках природний газ загальною вартістю 8 218 644,83 грн., а відповідач прострочував виконання своїх зобов`язань з оплати поставленого йому газу.

Спір у справі виник у зв`язку із систематичним неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання по оплаті поставленого природного газу, у зв`язку з чим АТ «НАК «Нафтогаз України» просить стягнути з ТОВ «Комфортна оселя» пеню у розмірі 7 939,97 грн. та 3% річних у розмірі 1 612,93 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Позивач стверджує, а відповідачем не заперечуються наведені твердження, що Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на виконання своїх зобов`язань за Договором з поставки природного газу було поставлено відповідачу загальною вартістю 8 218 644,83 грн.

Попри наведене, з долученого до позову розрахунку штрафних санкцій та 3% річних та змісту позову вбачається, що АТ «НАК «Нафтогаз України» було завлено до стягнення з ТОВ «Комфортна оселя» пеню та 3% річних, нараховані за неналежне виконання зобов`язання з оплати поставленого у березні-квітні 2018 року природного газу, та АТ «НАК «Нафтогаз України» не нараховує відповідачу штрафні санкції за іншими поставками товару, у зв`язку з чим обставини здійснення поставки природного газу з жовтня 2017 року по лютий 2018 року та з травня по вересень 2018 року не входять до предмету доказування у даній справі.

Як вбачається з акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2018 позивачем у березні 2018 року було передано, а відповідачем прийнято природний газ в обсязі 244 749 кубічних метрів вартістю 1 451 459,47 грн., а згідно акту приймання-передачі природного газу від 30.04.2018 позивачем у квітні 2018 року було передано, а відповідачем прийнято природний газ в обсязі 52 654 кубічних метрів вартістю 312 259,28 грн.

Вказані акти підписані представниками та скріплені печатками сторін, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується виконання АТ «НАК «Нафтогаз України» своїх зобов`язань з поставки ТОВ «Комфортна оселя» природного газу у березні-квітні 2018 року у загальному обсязі 297 403 кубічні метри та загальною вартістю 1 763 718,75 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами у пункті 6.1 Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та умови п. 6.1 Договору, відповідач зобов`язаний був оплатити поставлений йому товар у березні 2018 року до 25.04.2018, а у квітні 2018 року - до 25.05.2018.

З долучених до позовної заяви розрахунку позовних вимог та виписок по банківському рахунку вбачається, що відповідачем в повному обсязі сплачено за поставлений йому у березні-квітні 2018 року природній газ, однак така оплата за спожитий газ була здійснена ТОВ «Комфортна оселя» з простроченням. А саме:

- за спожитий у березні 2018 року природний газ відповідачем було 27.04.2018 перераховано кошти у розмірі 510 350,00 грн., 10.05.2018 - кошти у розмірі 300 000,00 грн., 15.05.2018 - кошти у розмірі 300 000,00 грн., 17.05.2018 - кошти у розмірі 341 109,47 грн.

- за спожитий у квітні 2018 року природний газ відповідачем було 31.05.2018 перераховано кошти у розмірі 190 000,00 грн., а 04.06.2018 - кошти у розмірі 122 259,28 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не спростував твердження позивача про неналежність виконання ним своїх зобов`язань з вчасної оплати поставленого природного газу, у зв`язку з чим суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що покупець належним чином своїх грошових зобов`язань не виконав, вартість переданого йому природного газу у визначений Договором строк не сплатив.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 8.2 Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 11.01.2018) сторони погодили, що у разі невиконання споживачем пункту 6.1 Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пені, розраховану від суми прострочення за кожен день прострочення.

Суд, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені з урахуванням визначених позивачем періодів, а також встановлених судом дат, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання, приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення пені у розмірі 7 939,97 грн. за прострочення виконання відповідачем зобов`язання за спірним Договором є правомірною та обґрунтованою.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення позивачем 3% річних з урахуванням визначених позивачем періодів нарахування встановив, що вимога позивача про стягнення 3% річних у розмірі 1 612,93 грн. за прострочення виконання відповідачем зобов`язання за спірним Договором є правомірною та обґрунтованою.

В той же час, відповідачем було подано до суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача, яка обґрунтована тим, що позивачем нараховувались до стягнення пеня та 3% річних за період квітень-червень 2018 року, а даний позов був поданий до суду лише у жовтні 2019 року, у зв`язку з чим, на думку ТОВ «Комфортна оселя», АТ «НАК «Нафтогаз України» було попущено встановлений ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України скорочений строк позовної давності тривалістю 1 рік.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється Цивільним кодексом України.

Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В свою чергу, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України встановлено скорочений строк позовної давності тривалістю 1 рік щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Приписи ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України не передбачають скорочений строк позовної давності щодо вимог про стягнення 3% річних, в той час як сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, до вимог про стягнення на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України застосовується загальний строк позовної давності тривалістю три роки.

Попри наведене, ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Водночас, у пункті 10.3 Договору погоджено, що строк, в межах якого сторони можуть звертатись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

З наведеного вбачається, що сторонами у письмовій формі погоджено збільшення строку позовної давності, в тому числі за вимогами про стягнення пені та 3% річних, до 5 років, а відтак позивачем не пропущено строку позовної давності при звернення до суду із даним позовом.

За таких обставин, позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортна оселя» про стягнення 9 552,90 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортна оселя» (03039, м. Київ, проспект Голосіївський, буд. 62; ідентифікаційний код 35241463) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720) пеню у розмірі 7 939 (сім тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) грн. 97 коп., 3% річних у розмірі 1 612 (одна тисяча шістсот дванадцять) грн. 93 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 20.01.2020.

Суддя Р.В.Бойко