РІШЕННЯ

м. Київ

16.01.2020Справа № 910/15515/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/15515/19

за позовом приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1)

до акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5)

про стягнення 55 283,80 грн.,

без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.11.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - Товариство) до акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Залізниця) про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 55 283,80 грн.

Товариство обґрунтовує позовні вимоги таким:

-протягом червня-липня 2019 року Залізниця здійснила доставку вантажів від Товариства одержувачу ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД», станція призначення Одеса-Порт, за такими залізничними накладними: № 50115906; № 50284413; № 50378330; № 50378447; № 50383256; № 50383298; № 50383314; № 50383355; № 50383363; № 50383371;

- за вказаними накладними Залізницею допущено прострочення термінів доставки вантажів, внаслідок чого Товариством було нараховано штраф у розмірі 55 283,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/15515/19; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач 26.11.2019 подав суду:

- заяву про зменшення штрафних санкцій з огляду на скрутне фінансове становище залізничної галузі та зазначив, що матеріали справи не містять доказів понесення позивачем збитків внаслідок затримки доставки вантажу;

- відзив на позовну заяву, в якому Залізниця заперечила проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що структурний підрозділ - «Одеська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Одеська залізниця» повідомила що всі вагони були доставлені до станції призначенні з простроченням не з вини залізниці.

10.12.2019 позивач подав суду відповідь на відзив та заяву про зменшення розміру штрафу, в яких заперечив проти доводів відповідача і просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач у визначений строк заперечення на відповідь на відзив не подав.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позов та відповідь на відзив на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

Протягом червня - липня 2019 року Залізниця здійснювало доставку вантажів за такими накладними: № 50115906; № 50284413; № 50378330; № 50378447; № 50383256; № 50383298; № 50383314; № 50383355; № 50383363; № 50383371; вантажоодержувач ТОВ .

Частиною другою статті 130 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), передбачено, що право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів, зокрема, у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно зі статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій і позовів вантажоодержувачем вантажовідправнику засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції).

Накладні містять переуступні підписи про надання вантажовідправнику - Товариству права на пред`явлення до перевізника претензії та позову.

Позивач зазначає, що вантаж за вказаними накладними були доставлені відповідачем з порушенням терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу), що підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних

Позивач, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту нарахував та заявив до стягнення з відповідача штрафні санкції у загальному розмірі 55 283,80 грн.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

В силу приписів статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (частина перша статті 313 ГК України).

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту передбачено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до статті 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, а також статтею 23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Вагони за накладними (№ 50115906; № 50284413; № 50378330; № 50378447; № 50383256; № 50383298; № 50383314; № 50383355; № 50383363; № 50383371) були відправлені зі станції Маріуполь-сортувальний Донецької залізниці та прибули на станцію Одеса-порт з порушенням термінів доставки, що підтверджено штемпелем станції призначення у графі 51 залізничних накладних. Відстань перевезення зазначена у графі 30 залізничних накладних.

Як визначено статтею 41 Статуту, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантаж термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюються виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Відповідно до пункту 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1.1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Виходячи з наведених вище норм законодавства, термін доставки вантажів визначається добами (24 години).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із статтею 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 04.04.2012 №01-06/420/2012 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, які додані до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено одержувачу із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що у відповідності до статті 116 Статуту та пункту 1.1 Правил є підставою для застосування до перевізника відповідальності у вигляді штрафу.

Так, з залізничних накладних вбачається таке прострочення:

№ 50115906 - вантаж відправлений 04.06.2019; прибув 15.06.2019; період прострочення з 11.06.2019 по 14.06.2019; розмір штрафу 30%; розмір провізної плати - 25 648 грн.; нараховано штраф у сумі 7 694,40 грн.;

№ 50284413 - вантаж відправлений 16.06.2019; прибув 03.07.2019; період прострочення з 23.06.2019 по 02.07.2019; розмір штрафу 30%; розмір провізної плати - 25 280 грн.; нараховано штраф у сумі 7 584 грн.;

№ 50378330 - вантаж відправлений 23.06.2019; прибув 03.07.2019; період прострочення з 30.06.2019 по 02.07.2019; розмір штрафу 20%; розмір провізної плати - 24 911 грн.; нараховано штраф у сумі 4 982,20 грн.;

№ 50378447 - вантаж відправлений 23.06.2019; прибув 03.07.2019; період прострочення з 30.06.2019 по 02.07.2019; розмір штрафу 20%; розмір провізної плати - 25 280 грн.; нараховано штраф у сумі 5 056 грн.;

№ 50383256 - вантаж відправлений 23.06.2019; прибув 03.07.2019; період прострочення з 30.06.2019 по 02.07.2019; розмір штрафу 20%; розмір провізної плати - 24 911 грн.; нараховано штраф у сумі 4 982,20 грн.;

№ 50383298 - вантаж відправлений 23.06.2019; прибув 03.07.2019; період прострочення з 30.06.2019 по 02.07.2019; розмір штрафу 20%; розмір провізної плати - 24 911 грн.; нараховано штраф у сумі 4 982,20 грн.;

№ 50383314 - вантаж відправлений 23.06.2019; прибув 03.07.2019; період прострочення з 30.06.2019 по 02.07.2019; розмір штрафу 20%; розмір провізної плати - 24 911 грн.; нараховано штраф у сумі 4 982,20 грн.;

№ 50383355 - вантаж відправлений 23.06.2019; прибув 03.07.2019; період прострочення з 30.06.2019 по 02.07.2019; розмір штрафу 20%; розмір провізної плати - 25 280 грн.; нараховано штраф у сумі 5 056 грн.;

№ 50383363 - вантаж відправлений 23.06.2019; прибув 03.07.2019; період прострочення з 30.06.2019 по 02.07.2019; розмір штрафу 20%; розмір провізної плати - 25 543 грн.; нараховано штраф у сумі 4 908,60 грн.;

№ 50383371 - вантаж відправлений 23.06.2019; прибув 03.07.2019; період прострочення з 30.06.2019 по 02.07.2019; розмір штрафу 20%; розмір провізної плати - 25 280 грн.; нараховано штраф у сумі 5 056 грн.

Слід зазначити, що у залізничних накладних відмітки про причини затримки вантажу, які дають право відповідачу на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки не проставлені, що вказує на відсутність поважних причин прострочення термінів доставки вантажу.

Твердження Залізниці, які були викладені у відзиві, а саме прострочення не з вини відповідача, документально не підтверджені, а тому відсутні підстави для звільнення від відповідальності на підставі статті 116 Статуту.

Обставини, які є предметом доказування у даній справі є такими: прострочення перевезення вантажів; відсутність підстав для звільнення від відповідальності.

Докази, якими позивач підтверджує наявність обставин, які є предметом доказування: залізничні накладні.

Отже, поданими позивачем доказами підтверджуються обставини, що є предметом доказування у даній справі, у свою чергу, Залізниця не спростувала доводів Товариства.

Таким чином, штраф у сумі 55 283,80 грн. підтверджені документально, а тому позовна вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що ж до заяви про зменшення розміру штрафних санкцій, то суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки відповідачем не подано суду жодного доказу скрутного матеріального становища та неможливості сплати нарахованої суми штрафу.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не подано доказів в підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, позов підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позов приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1; ідентифікаційний код 00191129) до акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) про стягнення 55 283,80 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1; ідентифікаційний код 00191129) 55 283 (п`ятдесят п`ять тисяч двісті вісімдесят три) грн. 80 коп. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.01.2020.

Суддя І.Д. Курдельчук