ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3785/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків
до Комунального некомерційного підприємства ХОР "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс", м. Харків
про стягнення 129322,37 грн.
за участю представників сторін:

позивача Бабенко О. І. за довіреністю № 01-15/05 від 02.01.2020 року;;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс" про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 1-58К у розмірі 129322,37 грн., з яких 98257,43 грн. основного боргу, 27265,15 грн. пені, 2430,00 грн. 3% річних та 1369,79 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 18.12.2019 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.12.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, в судовому засіданні було оголошено перерву до 15.01.2020 року.

Представник позивача в судовому засіданні 15.01.2020 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює оплату за спожиту електричну енергію, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість за травень та червень 2019 року в розмірі 98257,43 грн., а також пеню у розмірі 27265,15 грн., 3% річних у розмірі 2430,00 грн. та 1369,79 грн. інфляційних втрат.

Представник відповідача в судове засідання 15.01.2020 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, та приймаючи до уваги те, що судом не було визнано явку відповідача в судове засідання обов`язковою, суд дійшов висновку про те, що його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів позивача фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

З 01.01.2019 у зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017, постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 є Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (позивач).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з 01.01.2019, шляхом фактичного споживання електричної енергії за адресою: м. Харків, вул. Луї Пастера. 4-А, приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язався продавати електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а відповідач сплачувати позивачу вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі, згідно з умовами цього договору.

Згідно п. 2.1 Договору позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а відповідач оплачує позивачу вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умовами цього Договору.

У п.5.8 договору сторони погодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата вартості електричної енергії здійснюється відповідачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок позивача, відповідач здійснює оплату з розподілу (передачі) електричної енергії через позивача (п.5.9 та п.5.13 договору).

За умовами п.6.2 договору відповідач зобов`язався здійснювати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг, згідно з умовами цього договору.

Оскільки відповідач не підписував заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та не обирав комерційну пропозицію, порядок розрахунків за договором № 1-586К з 01.01.2019 визначається відповідно до додатку № 2 «Порядок розрахунків».

Відповідно до п.5 Додатку № 2 «Порядок розрахунків» остаточний розрахунок відповідачем за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого позивачем рахунку відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показниками розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). Відповідач протягом трьох робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати у відповідному структурному підрозділі позивача рахунок на оплату електричної енергії. Даний рахунок має бути сплачений відповідачем протягом п`яти операційних днів з дня його отримання. В разі неявки відповідача для отримання рахунку позивач направляє рахунок відповідачу рекомендованим листом.

Згідно з переданими Акціонерною компанією «Харківобленерго» даними позивачем сформовано наступні рахунки за електричну енергію за: травень 2019 року на суму 60186,60 грн., який було отримано представником відповідача нарочно 03.06.2019 року (строк оплати рахунку 10.09.2019 року); за червень 2019 року на суму 38070,83 грн., який було отримано відповідачем нарочно 01.07.2019 року (строк оплати рахунку 08.07.2019 року) ( арк. спр.41-44).

В той час, як відповідач, в порушення умов, укладеного між сторонами договору не здійснив своєчасну оплату за спожиту електроенергію, у зв`язку з чим станом на 01.10.2019 року заборгованість останнього складає 98257,43 грн.

Крім того, позивачем також було надано до суду рішення господарського суду Харківської області від 10.09.2019 року по справі № 922/2168/19, яким було стягнуто з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію за договором постачання електроенергії № 1-586К за період з січня 2019 року по квітень 2019 року.

Як вказує позивач, відповідач вищезазначене рішення суду не виконав, борг за вказані періоди не сплатив.

Враховуючи не виконання відповідачем зобов`язань за договором в повному обсязі щодо оплати спожитої електроенергії, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення основного боргу у розмірі 98257,43 грн., пені у розмірі 27265,15 грн., 3% річних у розмірі 2430,00 грн. та 1369,79 грн. інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві на позов посилається на те, що предметом розгляду справи є стягнення заборгованості за травень та червень, в той час, як нарахування позивачем пені, відсотків та інфляції за лютий, квітень 2019 року не є предметом даного спору. Таким чином, відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення 98257,43 грн. та заперечував проти стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за лютий та квітень 2019 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частиною 1 ст.63 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключено побутовим та малим не побутовим споживачам.

Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч. 4 ст. 63 Закону).

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua.

Таким чином, позивач, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до п.13 розділу розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії та про користування електричною енергією.

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Також згідно з п.8 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 (далі - Постанова), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Разом з тим, у відповідності до п. 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Отже, враховуючи наведені приписи, та те, що за адресою: вул. Луї Пастера, 4-А в м. Харкові фактично спожито електричну енергію, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, вважається укладеним на умовах договору № 1-586К з 01.01.2019 з відповідачем, дані про якого передані від попереднього постачальника АТ "Харківобленерго".

Як вже було зазначено судом, згідно з переданими Акціонерною компанією «Харківобленерго» даними позивачем сформовано наступні рахунки за електричну енергію за: травень 2019 року на суму 60186,60 грн., який було отримано представником відповідача нарочно 03.06.2019 року (строк оплати рахунку 10.09.2019 року); за червень 2019 року на суму 38070,83 грн., який було отримано відповідачем нарочно 01.07.2019 року (строк оплати рахунку 08.07.2019 року).

Докази оплати вищезазначених рахунків за травень-червень 2019 року в матеріалах справи також відсутні.

Також суд приймає до уваги, що відповідна заборгованість була визнана відповідачем у відзиві на позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства та визнання відповідачем позову в цій частині, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію за травень та червень 2019 року у розмірі 98257,43 грн.

Щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено, відповідачем було спожиту електроенергію за договором № 1-586К у період з січня 2019 року по квітень 2019 року.

В той час, як в порушення умов договору, відповідачем не було оплачено надані позивачем послуги, у зв`язку з чим у відповідача утворився борг, який був предметом розгляду справи № 922/2168/19.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.09.2019 року по справі № 922/2168/19 було стягнуто з відповідача заборгованість за договором № 1-586К у період з січня 2019 року по квітень 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищезазначене рішення на даний час набрало законної сили, проте докази його виконання в матеріалах справи відсутні.

Відповідачем також не було надано доказів виконання рішення суду по справі № 922/2168/19 та сплати заборгованості за період з січня 2019 року по квітень 2019 року.

Щодо посилань відповідача стосовно того, що предметом розгляду даної справи не є стягнення заборгованості за лютий-квітень 2019 року, у зв`язку з чим нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за вказані періоди є неправомірним, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено, предметом розгляду даної справи є стягнення основного боргу за травень та червень 2019 року та стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем строків оплати за спожиту електроенергію за період з лютого 2019 року по червень 2019 року.

Також суд зауважує, що заборгованість за лютий - квітень 2019 року вже була предметом розгляду справи № 922/2168/19, проте докази виконання вказаного рішення в матеріалах справи відсутні.

Отже нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем строків оплати за спожиту електроенергію окремо від основного боргу є правом позивача, яке останній реалізував, звернувсь до суду з відповідним позовом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов`язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 Додатку № 2 передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовленої даним договором нарахувань позивач проводить відповідачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу; 3% річних з простроченої суми; при цьому сума грошового зобов`язання за цим договором повинна бути оплачена відповідачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Так, із розрахунку позивача вбачається, що останнім було здійснено наступні нарахування:

- пені за травень (з 01.05.2019 року по 31.05.2019 року) у сумі 3583,19 грн., яка нарахована на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий, березень та квітень 2019 року;

- пені за червень (з 01.06.2019 року по 30.06.2019 року) у сумі 4897,30 грн., яка нарахована на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий, березень, квітень та травень 2019 року;

- пені за липень (з 01.07.2019 року по 31.07.2019 року) у сумі 6415,10 грн., яка нарахована на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий, березень, квітень, травень та червень 2019 року;

- пені за серпень (з 01.08.2019 року по 31.08.2019 року) у сумі 6594,32 грн., яка нарахована на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий, березень, квітень, травень та червень 2019 року;

- пені за вересень (з 01.09.2019 року по 30.09.2019 року) у сумі 5775,24 грн., яка нарахована на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий, березень, квітень, травень та червень 2019 року;

- 3% річних за травень (з 01.05.2019 року по 31.05.2019 року) у сумі 307,28 грн., які нараховані на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий, березень, квітень, травень та червень 2019 року;

- 3% річних за червень (з 01.06.2019 року по 30.06.2019 року) у сумі 420,00 грн., які нараховані на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий, березень, квітень, травень та червень 2019 року;

- 3% річних за липень (з 01.07.2019 року по 31.07.2019 року) у сумі 557,14 грн., які нараховані на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий, березень, квітень, травень та червень 2019 року;

- 3% річних за серпень (з 01.08.2019 року по 31.08.2019 року) у сумі 582,18 грн., які нараховані на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий, березень, квітень, травень та червень 2019 року;

- 3% річних за вересень (з 01.09.2019 року по 30.09.2019 року) у сумі 563,40 грн., які нараховані на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий, березень, квітень, травень та червень 2019 року;

- інфляційні втрати за травень 2019 року у сумі 553,45 грн., нараховані на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий 2019 року;

- інфляційні втрати за червень 2019 року у сумі 816,34 грн., нараховані на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий та березень 2019 року.

Судом перевірено відповідні розрахунки позивача та встановлено, що вони відповідають вимогам законодавства та умовами договору.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов`язання, вимога про стягнення 3% річних в сумі 2430,00 грн., інфляційних втрат в сумі 1369,79 грн. та пені в сумі 27265,15 грн. заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи, вірно нараховані та підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

В даному випадку в обґрунтування заявленого клопотання про зменшення розміру пені посилається на те, що відповідач є бюджетною установою та фінансується з місцевого бюджету Харківської обласної ради, у зв`язку з чим нарахування пені призведе до додаткового навантаження на місцевий бюджет.

Проте доказів на підтвердження вказаних обставин, відповідачем до суду не надано.

Крім того, позивач окрім зменшення розміру пені, просить суд зменшити розмір 3% річних та інфляційних втрат, в той час, як вказані нарахування не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 551 ЦК України не є можливим, оскільки вказані нарахування не є штрафними санкціями.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачем не надано доказів в обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій та приймаючи до уваги, що відповідачем не сплачено основну заборгованість за спожиту електричну енергію, враховуючи баланс майнових інтересів обох сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства ХОР "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс", м. Харків (61075, м. Харків, вул. Луї Пастера, 4-А, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, , р/р НОМЕР_2, МФО 351823) 98257,43 грн. заборгованість за спожиту електричну енергію .

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства ХОР "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс", м. Харків (61075, м. Харків, вул. Луї Пастера, 4-А, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, , р/р UA НОМЕР_1 в АТ «Мегабанк», МФО 351629) 27265,15 грн. пені, 2430,00 грн. 3% річних, 1369,79 грн. інфляційних втрат та 1939,85 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", м. Харків (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, );

Відповідач - Комунальне некомерційне підприємство ХОР "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс", м. Харків (61075, м. Харків, вул. Луї Пастера, 4-А, );

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "17" січня 2020 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/3785/19