ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"09" січня 2020 р. Справа №914/565/18
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.
суддів Галушко Н.А.
Желіка М.Б.
секретар судового засідання Кишенюк Н.Т.,
розглянув у судовому засіданні заяву Приватної фірми науково-виробничого підприємства Комтех-плюс про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення
у справі №914/565/18
за позовом Приватної фірми науково-виробничого підприємства Комтех-плюс, м.Львів
до відповідача Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство Адміністративно-технічне управління, м.Львів
про стягнення 116012,00 грн. шкоди,
представники сторін:
від позивача Єсіпов І.А.,
від відповідача Нагорняк Р.І.,
від третьої особи не з`явилися.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.08.2019, ухваленим за результатами нового розгляду справи №914/565/18, позов Приватної фірми науково-виробничого підприємства (надалі ПФНВП) «Комтех-плюс» було задоволено; з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради стягнуто на користь позивача реальні збитки в сумі 116012,00 грн. на відшкодування шкоди та відшкодовано витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Не погодившись із вказаним рішенням, Департамент економічного розвитку Львівської міської ради оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі №914/565/18 вказане рішення було залишено без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Водночас, у резолютивній частині вказаної постанови, в порядку, визначеному у ч.8 ст. 129 ГПК України, було призначено до розгляду в судовому засіданні на 09.01.2020 розгляд заяви ПФНВП Комтех-плюс про розподіл судових витрат.

У цій частині суд апеляційної інстанції виходив з того, що 29.11.2019 позивач подав до суду заяву про розподіл судових витрат, згідно якої просив здійснити розподіл судових витрат у частині, що стосується витрат позивача на професійну правничу допомогу під час перегляду справи №914/565/18 в апеляційному порядку. В судовому засіданні 23.12.2019 представник позивача підтримав вказану заяву та зобов`язався подати суду докази понесених ним витрат протягом 5-ти днів після ухвалення судом постанови.

02.01.2020 до Західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача, у якому він долучив копії наступних документів в підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу адвоката: 1) додатку № 1 від 15.10.2019 до додаткової угоди № 2/20-05/19/2 від 02.07.2019; 2) акта виконаних робіт (наданих послуг) № 23-12/КП/914/565/18 від 23.12.2019; 3) платіжні доручення №419 від 21.10.2019 на суму 13600 грн., №541 від 24.12.2019 на суму 6050 грн. та №550 від 27.12.2019 на суму 5000 грн.

У своєму клопотанні позивач звернув увагу, зокрема, на таке:

- копія договору № 20-05/19/2 від 21.05.2019 про надання професійної правничої допомоги (надалі договір про надання правової допомоги), а також додаткової угоди до нього № 2/20-05/19/2 від 02.07.2019 щодо порядку оплати наданих послуг (надалі додаткова угода) були долучені до матеріалів справи у суді першої інстанції на підставі заяви позивача від 12.08.2019 (а.с. 105-108, т.3);

- у договорі про надання правової допомоги, додатковій угоді до нього, а також додатку №1 сторонами були погоджені обрана клієнтом форма оплати гонорару адвоката (погодинна ставка), коригуючі показники (коефіцієнти) до базової погодинної ставки (щодо складності справи та щодо її значення для клієнта), співвідношення гонорару з ціною позову, а також кількісні результати роботи адвоката (регламент послуг), які застосовуються для визначення витраченого адвокатом часу, що підлягає оплаті.

Дослідивши подані позивачем докази, колегія суддів встановила наступне:

Відповідно до змісту додатка №1 від 15.10.2019 до додаткової угоди до договору про надання професійної правничої допомоги, сторони договору адвокат Єсіпов І.А. та клієнт ПФНВП «Комтех-плюс» дійшли згоди про поширення дії додаткової угоди № 2/20-05/19/2 від 02.07.2019 на порядок оплати гонорару, який належить адвокату за надання правової допомоги клієнту у господарській справі №914/565/18 у суді апеляційної інстанції у провадженні за апеляційною скаргою Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 19.08.2019 (із врахуванням особливостей, передбачених цією угодою).

23.12.2019 на підставі додаткової угоди та додатка №1 від 15.10.2019 між адвокатом Єсіповим І.А. та клієнтом ПФНВП «Комтех-плюс» було складено акт виконаних робіт (наданих послуг) № 23-12/КП/914/565/18. У вказаному акті зафіксовано, що під час представництва інтересів клієнта у справі №914/565/18 у Західному апеляційному господарському суді адвокатом була виконана наступна робота:

1) ознайомлення з матеріалами справи (1 250 грн);

2) складання відзиву на апеляційну скаргу (11 100 грн);

3) складання додаткових пояснень (7 300 грн.);

4) участь у судовому засіданні (5 000 грн.).

Загальна вартість робіт сторонами узгоджена в розмірі 24650 грн. Вказаний акт підписаний обома сторонами та містить відбиток печатки ПФНВП «Комтех-плюс».

Зі змісту акта № 23-12/КП/914/565/18 та з доданих платіжних доручень №419, №541та №550 випливає, що клієнт ПФНВП «Комтех-плюс» на виконання своїх договірних зобов`язань перед адвокатом 21.10.2019 оплатив аванс у розмірі 13 600 грн., а 24 та 27 грудня 2019 року решту суми окремими платежами в розмірі 6 050 грн. та 5000 грн.

09.01.2020 до Західного апеляційного господарського суду надійшло заперечення Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради щодо розподілу судових витрат, у якому відповідач просив відмовити у заяві ПФНВП Комтех-плюс про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення.

У своєму запереченні відповідач покликався на те, що витрати у сумі 24 650,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді апеляційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат був обізнаним про позицію відповідача, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з Департаменту економічного розвитку ЛМР становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Розглянувши у судовому засіданні заяву ПФНВП «Комтех-плюс» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, заслухавши пояснення представників сторін з цього приводу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з таких обставин:

За змістом статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому рахунку належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5).

Як було зазначено вище, позивачем було долучено до матеріалів справи відповідний акт наданих послуг (виконаних робіт), у якому міститься детальний перелік та вартість наданих адвокатом послуг, а також платіжні доручення, що підтверджують факт сплати позивачем їх вартості.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, визначеного ч. 4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як було зазначено вище, Департамент економічного розвитку Львівської міської ради, мотивуючи заяву про зменшення витрат на оплату правничої допомоги зазначив, зокрема, що підготовка цієї справи до розгляду в суді апеляційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат був обізнаним про позицію відповідача, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося; вважає, що заявлені витрати не відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру.

Як вбачається із матеріалів справи, за заявою ПФНВП «Комтех-плюс» суд першої інстанції стягнув з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 23 202,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга у даній справі була подана Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради. При цьому, скаржник не подавав нових доказів та не наводив нових обставин в обґрунтування своєї апеляційної скарги, а покликався, в першу чергу, на неправильну оцінку судом першої інстанції обставин справи та на неправильне застосування ним норм матеріального права. ПФНВП «Комтех-плюс», заперечуючи доводи та вимоги цієї скарги, використовувало доводи та правову позицію, що були сформовані під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Також колегія суддів звертає увагу на ціну позову у даній справі, яка становить 116012,00 грн.

Враховуючи наведені фактори, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, дослідивши заяву ПФНВП «Комтех-плюс» про розподіл судових витрат та додані до неї документи, враховуючи заяву Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи характер доводів позивача, викладених ним у відзиві та додаткових поясненнях під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, зважаючи на ціну позову у даній справі, а також розмір покладених на відповідача витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи у суді першої інстанції, дійшла висновку, що у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 24 650 грн. не відповідає критеріям реальності (дійсної необхідності їх понесення) та розумності їх розміру, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді апеляційної інстанції (одне судове засідання).

З огляду на зазначене, оцінивши подані ПФНВП «Комтех-плюс» докази на підтвердження понесених ним витрат, враховуючи викладені обставини справи та виходячи з вищенаведених критеріїв, суд дійшов висновку, що витрати ПФНВП «Комтех-плюс» на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом касаційної скарги Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради у справі №914/565/18 підлягають зменшенню до 10 000 грн.

Аналогічний підхід до вирішення питання про розподіл судових витрат викладений, зокрема, у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.12.2019 у справі № 5019/2076/12.

Керуючись статтями 126, 129, 244 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Приватної фірми науково-виробничого підприємства Комтех-плюс про розподіл судових витрат задоволити частково.

Стягнути з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м.Львів, площа Ринок, будинок 1, ідентифікаційний код 34814859) на користь Приватної фірми науково-виробничого підприємства «Комтех-плюс» (79021, м.Львів, вул. Кульпарківська, 180, кв. 46, ідентифікаційний код 30052037) 10 000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом апеляційної скарги.

Господарському суду Львівської області видати відповідний наказ.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст додаткової постанови складено 11.01.2020.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік