РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.01.2020Справа № 910/6693/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Уніка"

до Приватного акціонерного товариства "Українська Транспортна Страхова Компанія"

про стягнення 50 000,00 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Уніка" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська Транспортна Страхова Компанія" про стягнення 50 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2017 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 31.05.2017 року.

31.05.2017 року через канцелярію Господарського суду міста Києва представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 року відкладено розгляд справи на 14.06.2017 року.

В судовому засідання 14.06.2017 року представник відповідача підтримав клопотання про зупинення провадження у справі, представник позивача заперечував проти задоволення клопотання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2017 на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК було зупинено провадження у справі №910/6693/17 до вирішення по суті пов`язаної з нею справи №756/6951/17 та набрання законної сили рішенням (ухвали, постанови) суду у даній справі.

08.04.2019 на підставі розпорядження №05-23/770 керівника апарату суду було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку із прийняттям Вищою радою правосуддя рішення «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду міста Києва у відставку» та передано на розгляд судді Спичаку О.М.

14.11.2019 з Єдиного державного реєстру судових рішень суду стало відомо, що у справі 756/6951/17 було винесено рішення, яке станом на 14.11.2019 до Апеляційної інстанції не оскаржувалось та набрало законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 прийнято справу до свого провадження, поновлено провадження у справі постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 19.11.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримана відповідачем 22.11.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення № 714.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

29.12.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (далі - страховик, позивач) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 011109/4002/0008711, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані, зокрема з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1

За приписами статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути зокрема майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Як встановлено в ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

ОСОБА_3 , 26.05.2015 о 16 год. 05 хв., керуючи автомобілем марки «Mitsubishi» державний номерний знак НОМЕР_2 у м. Києві по бульвару Л.Українки, 2, в залежності від швидкості руху та дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 05.05.2019 у справі №757/12136/15-п встановлено порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України, визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно з Рахунком-фактурою № СЧ-0004590 від 09.04.2015, виставленим власнику застрахованого транспортного засобу станцією технічного обслуговування ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 77 626,73 грн.

Позивач з урахуванням умов Договору добровільного страхування наземного транспорту, склав страховий акт № 00165361 від 22.04.2019, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 74 885,43 грн.

На підставі складеного страхового акту № 00165361 від 22.04.2019 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», виконуючи свої зобов`язання за договором, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 70 479,40 грн. на рахунок СТО - «Автомобільний центр Голосіївський» (платіжне доручення № 014612 від 24.04.2019 на суму 70 479,40 грн.), а страхове відшкодування в розмірі 4 406,03 грн. позивачем зараховано в рахунок погашення не сплаченої суми страхового платежу за Договором.

У серпні 2015 року позивач звернувся до Оболонського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - відповідач) із позовом про відшкодування регресу шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16.03.2016 провадження у справі № 756/10073/15-ц в частині вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справа в цій частині не підлягала розгляду за правилами цивільного судочинства.

В свою чергу, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16.03.2016 у справі № 756/10073/15-ц позов ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_3 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 20 479,40 грн. шкоди.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об`єкти страхування, види обов`язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

З урахуванням наведеного, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» виплативши страхове відшкодування страхувальнику за договором майнового страхування, отримало від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, знаходився під керуванням ОСОБА_3 .

Доказів того, що ОСОБА_3 не мав права керування транспортним засобом марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП матеріали справи не містять, а тому, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що дана особа керувала вказаним транспортним засобом на законних підставах.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_3 встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , відшкодовується нею як володільцем цього транспортного засобу.

Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність осіб внаслідок експлуатації автомобіля марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» (далі - відповідач), в підтвердження чого, позивачем долучено до матеріалів справи Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3447593.

Разом з тим, як встановлено судом, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 30.05.2019 у справі № 756/6951/17 задоволено частково позов ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та визнано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3447593 - недійсним з моменту його укладення.

Приписами ст. ст. 216 та 236 Цивільного кодексу України унормовано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, оскільки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3447593 визнано недійсним, суд дійшов висновку про те, що відповідний правочин є недійсним з моменту його укладення та не породжує для сторін юридичних наслідків, задля яких він укладався, у тому числі страхування цивільно-правова відповідальність осіб внаслідок експлуатації автомобіля марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , а тому така відповідальність не є застрахованою у відповідача, в зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Спичак