ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Справа № 7/99-Б

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від скаржника (ТОВ "Фінансова компанія "ОМЕГА ФАКТОР"): Єрохін О.П. - адвокат,

представник за довіреністю від 03.01.2020р. №7

арбітражний керуючий (ліквідатор): Терещук О.В.

арбітражний керуючий: Мельник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОМЕГА ФАКТОР"

на ухвалу Господарського суду Житомирської області, постановлену 21.11.19р. суддею Гнисюком С.Д. у м.Житомирі, повний текст складено 26.11.19р.

у справі № 7/99-Б

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОМЕГА ФАКТОР", м.Київ

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор", с.Забілоччя Радомишльського району

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.11.2019р. у справі №7/99-Б про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор", клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. №585 від 28.01.2019р. (з урахуванням клопотання №627 від 26.08.2019р.) задоволено частково.

Затверджено арбітражному керуючому Мельнику В.О. основну грошову винагороду за виконання повноважень розпорядника майна Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" з 03.07.2008р. по 14.12.2008р. в сумі 5808,71грн..

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОМЕГА ФАКТОР" на користь арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича основну грошову винагороду за виконання повноважень розпорядника майна Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" у сумі 5808,71грн..

Затверджено арбітражному керуючому Мельнику В.О. основну грошову винагороду за виконання повноважень розпорядника майна Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" з 15.12.2008р. по 20.05.2009р. в сумі 6350,00грн..

Клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О., в частині затвердження грошової винагороди та витрат ліквідатора (з урахуванням клопотання від 28.12.2016р. та клопотання №628 від 26.08.2019р.) задоволено частково.

Затверджено арбітражному керуючому Мельнику В.О. основну грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" за період з 23.09.2009р. по 30.09.2016р. у сумі 188336,00грн..

Затверджено арбітражному керуючому Мельнику В.О. витрати понесені ним під час виконання повноважень ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" за період з 21.05.2009р. по 27.12.2016р. у сумі 1952,32грн..

В решті вимог арбітражного керуючого Мельника В.О. щодо затвердження основної грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника, затвердження основної грошової винагороди та витрат ліквідатора відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОМЕГА ФАКТОР" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ліквідатора у повному обсязі. Також, одночасно з апеляційною скаргою, скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає ухвалу місцевого господарського суду постановлену з порушенням норм чинного законодавства;

- стосовно стягнення з ТОВ "Фінансова компанія "ОМЕГА ФАКТОР" основної грошової винагороду за виконання арбітражним керуючим повноважень розпорядника майна СТОВ "Агрофірма "Навігатор" у сумі 5808,71грн. вважає, що розмір оплати послуг арбітражного керуючого в розмірі двох мінімальних заробітних плат на місяць встановлено та затверджено господарським судом при порушенні справи про банкрутство та додаткового затвердження комітетом кредиторів, який було створено 15.12.2008р., не потребував, а тому, покладання обов`язку оплати послуг арбітражного керуючого за виконання обов`язків розпорядника майна лише на ініціюючого кредитора, за період з дати порушення справи про банкрутство до дати першого засідання комітету кредиторів є неправомірним;

- вказує, що затвердження Господарським судом Житомирської області звіту арбітражного керуючого Мельника В.О. про виконання повноважень розпорядника майна та ліквідатора СТОВ "Агрофірма "Навігатор" без розгляду комітетом кредиторів протирічить вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

- покликається на те, що судом не взято до уваги, що банкруту на праві власності належать об`єкти рухомого, у тому числі сільхозтехніка, автотранспорт та нерухомого майна (що підтверджується матеріалами справи) та саме за рахунок цього майна мають оплачуватись послуги арбітражного керуючого, як за виконання повноважень розпорядника майна так і за виконання повноважень ліквідатора та лише при відсутності у банкрута майна або коштів, обов`язок оплати послуг арбітражного керуючого може бути покладено на кредиторів;

- зазначає про те, що Головним територіальним управлінням юстиції Житомирської області, комітетом кредиторів та ухвалою господарського суду Житомирської області від 28.12.2016р., якою припинено повноваження ліквідатора СТОВ "Агрофірма "Навігатор" арбітражного керуючого Мельника В.О., встановлено факт неналежного виконання арбітражним керуючим Мельником О.В. своїх обов`язків в процедурі банкрутства СТОВ "Агрофірма "Навігатор";

- обґрунтовує те, що ліквідаційна процедура СТОВ "Агрофірма "Навігатор" є не завершеною та триває, затвердження звіту арбітражного керуючого Мельника В.О. про нарахування та виплату грошової винагороди є передчасним та порушує вимоги Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

- звертає увагу на те, що розгляд Господарським судом Житомирської області клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. щодо затвердження звітів про оплату послуг та відшкодування витрат за виконання повноважень розпорядника майна та ліквідатора СТОВ "Агрофірма "Навігатор" мав здійснюватися за правилами та у відповідності з вимогами Кодексу України з процедур банкрутства.

Листом Північно - західного апеляційного господарського суду №7/99-Б/5678/19 від 11.12.2019р. матеріали справи №7/99-Б витребувано з Господарського суд Житомирської області.

23.12.2019р. до Північно - західного апеляційного господарського суду надійшли матеріли справи №7/99-Б.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суд від 26.12.2019р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОМЕГА ФАКТОР" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 21.11.2019р. у справі №7/99-Б, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОМЕГА ФАКТОР" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 21.11.2019р. у справі №7/99-Б, зупинено дію ухвали Господарського суду Житомирської області від 21.11.2019р. у справі №7/99-Б та призначено справу №7/99-Б до розгляду на 14.01.2020р. об 14:30год..

08.01.2020р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Мельника В.О. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №7/99-Б, забезпечення проведення якої просить у Господарському суді Житомирської області.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суд від 09.01.2019р. задоволено клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №7/99-Б та забезпечення проведення якої доручено у Господарському суді Житомирської області (адреса: 10002, м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65).

Також, 08.01.2020р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Мельника В.О. надійшов письмовий відзив від 03.01.2020р. №643 на апеляційну скаргу.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно з ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, відсутні учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання не з`явилися, своїх повноважних представників не направили, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

Представник скаржника в судовому засіданні 14.01.2020р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає ухвалу місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Просить суд ухвалу Господарського суду Житомирської області від 21.11.2019р. у справі №7/99-Б скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ліквідатора у повному обсязі.

В судовому засіданні 14.01.2020р. та письмовому відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Мельник В.О. заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд ухвалу Господарського суду Житомирської області від 21.11.2019р. у справі №7/99-Б залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні 14.01.2020р. арбітражний керуючий (ліквідатор) Терещук О.В. заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд ухвалу Господарського суду Житомирської області від 21.11.2019р. у справі №7/99-Б залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутніх представників учасників судового процесу, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В провадженні Господарського суду Житомирської області знаходиться справа №7/99-Б про банкрутство Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор".

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 15.11.2016р. до Господарського суду Житомирської області арбітражним керуючим Мельником В.О. подано клопотання про затвердження оплати послуг арбітражного керуючого, ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" з 21.05.2009 по 30.09.2016 в сумі 189895,50 грн., яке прийнято судом до розгляду.

28.12.2016р. до Господарського суду Житомирської області надійшло клопотання від Мельника В.О. про долучення до матеріалів справи документів. Зокрема, уточненого клопотання ліквідатора про затвердження: розрахунку оплати послуг арбітражного керуючого - розпорядника майна Мельника В.О. в сумі 12786,00грн.; розрахунку витрат понесених арбітражним керуючим, ліквідатором Мельником В.О. на проведення ліквідаційної процедури в сумі 6464,01грн.; розрахунку оплати послуг ліквідатора Мельника В.О. за період з 21.05.2009 по 30.09.2016 в сумі 189895,50грн..

Надалі розгляд клопотання неодноразово відкладався у зв`язку з хворобою Мельника В.О. та продовженням ним реабілітації після хвороби (копії листків непрацездатності надано суду).

28.01.2019 до Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ, від Мельника В.О. надійшло клопотання №585 від 28.01.2019 про затвердження оплати послуг за виконання повноважень розпорядника майна боржника в сумі 12116,38 грн. та просить видати наказ про стягнення даної суми на користь Мельника В.О. з ініціюючого кредитора ПАТ "Кристал Банк".

18.04.2019 на адресу Господарського суду Житомирської області від арбітражного керуючого Мельника В.О. надійшло пояснення, згідно якого, уточнив: період нарахування оплати послуг за виконання повноважень розпорядника майна - з 03.07.2008р. по 14.12.2008р.; суму витрат, понесених ним при виконанні повноважень ліквідатора - 7511,50грн..

18.04.2019р. до Господарського суду Житомирської області надійшло клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. №585 від 28.01.2019 про затвердження оплати послуг за виконання повноважень розпорядника майна СТОВ "Агрофірма "Навігатор" в сумі 5798,04грн. та видачу наказу про стягнення даної суми на користь Мельника В.О. з ПАТ "КристалБанк".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.07.2019р. замінено кредитора у справі №7/99-Б Акціонерне товариство "КристалБанк" (04053, м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, 2; ) на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОМЕГА ФАКТОР" (01601, м.Київ, вул.Мечникова, 3, кім.813; ).

16.10.2019р. до Господарського суду Житомирської області надійшло клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. №627 від 26.08.2019 про затвердження йому оплати послуг за період виконання повноважень розпорядника майна Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" в сумі 68514,00грн.; стягнення зазначеної суми з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Омега фактор".

16.10.2019р. до Господарського суду Житомирської області надійшло клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. №628 від 26.08.2019р. про затвердження йому оплати послуг за період виконання повноважень ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" за період з 22.05.2009р. по 30.09.2016р. в сумі 734448,00грн.; стягнення зазначеної суми пропорційно з кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.10.2019р., зокрема, прийнято до розгляду клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. №627 від 26.08.2019р. про затвердження йому оплати послуг за період виконання повноважень розпорядника майна Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" в сумі 68514,00грн., стягнення зазначеної суми з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Омега фактор"; прийнято до розгляду клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. №628 від 26.08.2019р. про затвердження йому оплати послуг за період виконання повноважень ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" за період з 22.05.2009р. по 30.09.2016р. в сумі 734448,00грн., стягнення зазначеної суми пропорційно з кредиторів; відкладено розгляд клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. №585 від 28.01.2019 про затвердження йому оплати послуг за виконання повноважень розпорядника майна боржника (з урахуванням клопотання №627 від 26.08.2019р.); відкладено розгляд клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. про затвердження оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна та ліквідатора) та понесених витрат ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" (з урахуванням клопотання від 28.12.2016р. та клопотання №628 від 26.08.2019р.); призначено наступне судове засідання для з`ясування стану здійснення ліквідаційної процедури Сільськогосподарського товариства "Агрофірма "Навігатор" та розгляду зазначених клопотань на 21.11.2019р..

07.11.2019р. на адресу Господарського суду Житомирської області від арбітражного керуючого Мельника В.О. надійшли додаткові докази у тому числі нормативно-правове обґрунтування №634 до клопотань №627, №628 по оплаті послуг арбітражного керуючого з 22.05.2009р..

З огляду на викладене, в судовому засіданні Господарського суду Житомирської області 21.11.2019р. розглядались клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. №627 від 26.08.2019 про затвердження йому оплати послуг за період виконання повноважень розпорядника майна Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" в сумі 68514,00грн., стягнення зазначеної суми з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Омега фактор"; клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. №628 від 26.08.2019р. про затвердження йому оплати послуг за період виконання повноважень ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" за період з 22.05.2009р. по 30.09.2016р. в сумі 734448,00грн., стягнення зазначеної суми пропорційно з кредиторів; клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. №585 від 28.01.2019р. про затвердження йому оплати послуг за виконання повноважень розпорядника майна боржника (з урахуванням клопотання №627 від 26.08.2019р.); клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. про затвердження оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна та ліквідатора) та понесених витрат ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" (з урахуванням клопотання від 28.12.2016р. та клопотання №628 від 26.08.2019р.).

Як вже зазначалося, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.11.2019р. у справі №7/99-Б клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. №585 від 28.01.2019р. (з урахуванням клопотання №627 від 26.08.2019р.) та клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О., в частині затвердження грошової винагороди та витрат ліквідатора (з урахуванням клопотання від 28.12.2016р. та клопотання №628 від 26.08.2019р.) задоволено частково, а в решті вимог арбітражного керуючого Мельника В.О. щодо затвердження основної грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника, затвердження основної грошової винагороди та витрат ліквідатора відмовлено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ч.1 ст.16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися способом захисту свого права, який має відповідати встановленим законом і крім того, забезпечувати ефективний захист порушеного права.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

Водночас, ст.9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997р..

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004р., верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003р. №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах."

Суд констатує, що встановивши наявність порушеного права заявника, суд повинен при прийнятті рішення враховувати мету звернення його до суду та забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч.1, ч.3 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст.12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст.9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України;

21.10.2019р. почав діяти новий Кодекс з процедур банкрутства.

Станом на день розгляду судом першої інстанції вказаних вище клопотань арбітражного керуючого Мельника В.О., зокрема, 21.11.2019р. втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на підставі п.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий - фізична особа, яка отримала відповідне свідоцтво та інформація про яку внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.

Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України (ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства).

Згідно п.3 ч.1 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право, зокрема, отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства, звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

При цьому, на момент подання клопотань арбітражним керуючим Мельником В.О. про затвердження оплати послуг та витрат, розгляд справи №7/99-Б здійснювався за правилами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 04.11.2012р..

Згідно ч.12 ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв`язку з виконанням ним своїх обов`язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за період від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, здійснюється кредитором або боржником, за заявою якого порушено справу, у максимальному розмірі, визначеному цією статтею.

Кредитори можуть створювати фонд для оплати послуг, відшкодування витрат та виплати додаткової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору). Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду (ч.13 ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство (ч.14 ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Відповідно ч.16 ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду. Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 03.07.2008р., зокрема, призначено розпорядником майна у справі про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" (с.Забілоччя Радомишльського району) арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича; затверджено арбітражному керуючому Мельнику В. О. оплату послуг за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Зборами кредиторів боржника обрано комітет кредиторів (протокол зборів кредиторів від 15.12.2008р.).

Як вбачається з протоколу засідання комітету кредиторів на засіданні прийнято рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про визнання банкрутом Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор", відкриття ліквідаційної процедури у зв`язку з припиненням боржником господарської (підприємницької) діяльності та з неможливістю виконати боржником грошові зобов`язання перед кредиторами, а також про призначення ліквідатором арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича, який виконував обов`язки розпорядника майном боржника.

Постановою Господарського суду Житомирської області від 21.05.2009р., зокрема, призначено ліквідатором Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" (с.Забілоччя, Радомишльського району Житомирської області) арбітражного керуючого Мельника В.О. за його згодою.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.01.2014р. (з урахуванням ухвали від 04.02.2015р.), зокрема, затверджено арбітражному керуючому Мельнику В.О. оплату послуг у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць здійснення ним повноважень ліквідатора у справі №7/99-Б про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.12.2016р., зокрема, припинено повноваження Мельника В.О. як ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" (Житомирська область, Радомишльський район, с.Забілоччя) за його заявою.

Враховуючи вище викладене, арбітражний керуючий Мельник В.О. здійснював повноваження:

- розпорядника майна у період з 03.07.2008р. по 20.05.2009р.;

- ліквідатора у період з 21.05.2009р. по 27.12.2016р..

Виходячи зі змісту клопотань арбітражного керуючого Мельника В.О. (у сукупності та з урахуванням уточнень), ним заявлено:

1) грошову винагороду за період виконання повноважень розпорядника майна в з 03.07.2008р. по 20.05.2009р. сумі 68514,00грн.; стягнення зазначеної суми з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Омега фактор";

2) грошову винагороду за період виконання повноважень ліквідатора за період з 22.05.2009р. по 30.09.2016р. в сумі 734448,00грн; стягнення зазначеної суми пропорційно з кредиторів;

3) понесених витрат ліквідатора у сумі 7511,50грн..

Суми грошової винагороди нараховано Мельником В.О. з розрахунку дві мінімальні заробітні плати станом на 2019 рік (8346,00грн. х на відпрацьований час).

Водночас, арбітражний керуючий Мельник В.О. обґрунтовує таке нарахуванням тим, що в країні не існує єдиної методики розрахунку інфляційних витрат, тому необхідно прив`язатись до розміру мінімальної заробітної плати.

Слід зазначити, що право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Таким чином, нарахування грошової винагороди арбітражному керуючому у розмірі затвердженому судом (дві мінімальні заробітні плати) здійснюється кожного місяця з врахуванням розміру мінімальної заробітної плати, який було встановлено станом на місяць нарахування та здійснення у даному місяці повноважень (розпорядника майна; ліквідатора), а не на дату подання клопотання про затвердження грошової винагороди.

Відсутність рішення комітету кредиторів щодо затвердження грошової винагороди, не подання клопотання у період саме виконання повноважень арбітражним керуючим, а також відсутність майна для реалізації та коштів банкрута не є підставою для нарахування грошової винагороди - дві мінімальні заробітні плати, розмір яких діє на момент звернення до суду з клопотанням про затвердження грошової винагороди.

Законодавством, чинним як на період виконання повноважень розпорядника майна та ліквідатора, так і на момент подання клопотань, не передбачене право арбітражного керуючого здійснювати перерахунок грошової винагороди станом на дату подання таких клопотань.

За вказаних обставин, суд здійснює розгляд суми основної грошової винагороди Мельнику В.О. з розрахунку дві мінімальні заробітні плати (за виконання повноважень розпорядника майна та ліквідатора), розмір яких встановлено на період виконання повноважень станом на відповідний місяць та рік.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Житомирської області від 04.02.2015р., зокрема, затверджено арбітражному керуючому Мельнику В.О. оплату послуг за період з 21.05.2009р. по 22.09.2009р. у сумі 5 000,00грн..

Таким чином, за період з 21.05.2009р. по 22.09.2009р. питання оплати послуг арбітражному керуючому Мельнику В.О. у сумі 5000,00грн. судом розглянуто, а тому суд розглядає питання затвердження грошової винагороди без врахування даного періоду.

Зокрема, як встановлено судом, питання про затвердження грошової винагороди за виконання Мельником В.О. повноважень розпорядника майна банкрута, ліквідатора, а також питання затвердження витрат комітетом кредиторів остаточно не вирішене.

У відповідності до ч.6 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства , під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства, до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про обрання голови комітету; скликання зборів кредиторів; звернення до господарського суду з вимогою про визнання правочинів (договорів) боржника недійсними на будь-якій стадії процедури банкрутства; звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого; надання згоди на продаж майна боржника (крім майна, що є предметом забезпечення) та погодження умов продажу майна боржника (крім майна, що є предметом забезпечення) у процедурі санації відповідно до плану санації або у процедурі ліквідації банкрута; внесення пропозицій господарському суду щодо продовження або скорочення строку процедур розпорядження майном боржника чи санації боржника; інші питання, передбачені цим Кодексом.

Як свідчать матеріали справи та наявні у ній протоколи засідань комітету кредиторів, останнім неодноразово відкладались питання затвердження грошової винагороди та витрат, з підстав дослідження правомірності їх заявлення.

Водночас, самоусунення комітету кредиторів від прийняття рішення щодо затвердження грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого не є підставою для його не розгляду судом.

Стосовно грошової винагороди Мельника В.О. за період виконання повноважень розпорядника майна в з сумі 68514,00грн. та стягнення зазначеної суми з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Омега фактор" слід зазначити наступне.

Арбітражним керуючим Мельником В.О. заявлено період нарахування з 03.07.2008р. (дата призначення) по 20.05.2009р. (останній день здійснення повноважень).

15.12.2008р. проведено збори кредиторів та перше засідання комітету кредиторів.

Постановою Господарського суду Житомирської області від 21.05.2009р. арбітражного керуючого Мельника В.О. призначено ліквідатором банкрута.

Розмір грошової винагороди розпорядника майна (дві мінімальні заробітні плати за кожен місяць здійснення повноважень), тобто фіксована сума, був затверджений Господарським судом Житомирської області Мельнику В.О. та визначений згідно норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до 19.01.2013р.).

За вказаних обставин, дослідивши матеріали справи та з урахуванням заявленого клопотання про стягнення грошової винагороди за період виконання повноважень розпорядника майна з ініціюючого кредитора, судом здійснено перерахунок заявленої суми та встановлено, що основна грошова винагорода за виконання повноважень розпорядника майна складається з двох періодів, а саме:

1) з дня призначення Мельника В.О. розпорядником майна (03.07.2008р.) і до дати проведення першого засідання комітету кредиторів (по 14.12.2008р.) - 5808,71грн.;

2) з 15.12.2008р. (перше засідання комітету кредиторів) по 20.05.2009р. (останній день здійснення повноважень розпорядника майна) - 6350,00грн.

Таким чином, враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про затвердження арбітражному керуючому Мельнику В.О. основної грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" з 03.07.2008р. по 14.12.2008р. в сумі 5808,71грн. та про затвердження арбітражному керуючому Мельнику В.О. основної грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" з 15.12.2008р. по 20.05.2009р. в сумі 6350,00грн..

Стосовно стягнення основної грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор", слід зазначити наступне.

Згідно ч.12 ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв`язку з виконанням ним своїх обов`язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за період від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, здійснюється кредитором або боржником, за заявою якого порушено справу, у максимальному розмірі, визначеному цією статтею.

Отже, з 03.07.2008р. до 14.12.2008р. (від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів) сплата основної грошової винагороди здійснюється ініціюючим кредитором.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.07.2019р. замінено ініціюючого кредитора у справі №7/99-Б Акціонерне товариство "КристалБанк" (04053, м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, 2; ) на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОМЕГА ФАКТОР" (01601, м.Київ, вул.Мечникова, 3, кім.813; ).

Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суд про правомірність заявлення арбітражним керуючим Мельником В.О. до стягнення на свою користь грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна з ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОМЕГА ФАКТОР", а саме: з 03.07.2008р. по 14.12.2008р. (до дати першого засідання комітету кредиторів) у сумі 5808,71грн., а в іншій частині покладення обов`язку оплати грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна лише на ініціюючого кредитора суперечить законодавству, а тому задоволенню не підлягає.

Також, відносно затвердження арбітражному керуючому Мельнику В.О. основної грошової винагороди за виконання ним повноважень ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" за період з 22.05.2009р. по 30.09.2016р. в сумі 734448,00грн., слід зазначити наступне.

Зокрема, у письмових запереченнях №140-10-0/234 від 22.12.2016, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" просить суд відмовити у розгляді клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. у затвердженні оплати послуг з 21.05.2009р. по вересень 2016р. у розмірі 189895,50грн. з огляду на те, що звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого Мельником В.О. комітету кредиторів для затвердження не надавався та не затверджено.

Відповідно до протоколів засідань комітету кредиторів, які знаходяться в матеріалах справи, останніми неодноразово відкладались питання затвердження грошової винагороди та витрат, з підстав дослідження правомірності їх заявлення, тому, суд не приймає заперечення Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль" в цій частині, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

При цьому, самоусунення комітету кредиторів від прийняття рішення щодо грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого не є підставою для не розгляду судом клопотань Мельника В.О . про їх затвердження.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.01.2014р. затверджено арбітражному керуючому Мельнику В.О. фіксовану суму основної грошової винагороди - дві мінімальні заробітні плати за кожен місяць здійснення ним повноважень ліквідатора у справі №7/99-Б про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 04.02.2015р., зокрема, затверджено арбітражному керуючому Мельнику В.О. оплату послуг за період з 21.05.2009р. по 22.09.2009р. у сумі 5000,00грн..

Здійснивши перевірку перерахунку заявленої суми з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати станом на дати здійснення Мельником В.О. повноважень ліквідатора банкрута, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про затвердження арбітражному керуючому Мельнику В.О. основної грошової винагороди за виконання ним повноважень ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" за період з 23.09.2009р. по 30.09.2016р. у сумі 188336,00грн..

Стосовно витрат арбітражного керуючого Мельника В.О., понесених ним під час виконання повноважень ліквідатора на суму 7511,50грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства, витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За приписами ч.12 ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв`язку з виконанням ним своїх обов`язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Отже, витрати арбітражного керуючого повинні бути пов`язані саме зі справою та здійснені арбітражним керуючим за власні кошти.

У відповідності до ч.16. ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду. Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та дослідивши надані Мельником В.О. докази на підтвердження понесених витрат та здійснивши їх перерахунок, судом встановлено, що належним чином підтверджена сума у розмірі 1952,32грн., а в іншій частині витрати належними та допустимими доказами не підтверджені.

Таким чином, враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про затвердження арбітражному керуючому Мельнику В.О. витрат понесених ним під час виконання повноважень ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" за період з 21.05.2009р. по 27.12.2016р. у сумі 1952,32грн..

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про те, що клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. №585 від 28.01.2019р. (з урахуванням клопотання №627 від 26.08.2019р.) слід задовольнити частково, клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О., в частині затвердження грошової винагороди та витрат ліквідатора (з урахуванням клопотання від 28.12.2016 та клопотання №628 від 26.08.2019) слід задовольнити частково, а в решті вимог арбітражного керуючого Мельника В.О. щодо затвердження основної грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника, затвердження основної грошової винагороди та витрат ліквідатора слід йому відмовити.

Також, слід зазначити, що в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що Господарським судом Житомирської області розгляд клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. щодо затвердження звітів про оплату послуг та відшкодування витрат за виконання повноважень розпорядника майна та ліквідатора СТОВ "Агрофірма "Навігатор" мав здійснюватися за правилами та у відповідності з вимогами Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.277 ГПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

Згідно абз.2 ч.2 ст.277 ГПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

21.10.2019р. почав діяти новий Кодекс з процедур банкрутства.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає слушними покликання скаржника на те, що місцевий господарський суд мав здійснювати розгляд таких клопотань арбітражного керуючого Мельника В.О. за правилами та у відповідності з вимогами Кодексу України з процедур банкрутства, однак в даному випадку порушення норм процесуального права, а саме покликання судом першої інстанції при розляді клопотань арбітражного керуючого Мельника В.О., в тому числі, на приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не може бути підставою для скасування або зміни ухвали суду, оскільки це порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, ухвалу Господарського суду Житомирської області від 21.11.2019р. у справі №7/99-Б слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОМЕГА ФАКТОР" - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОМЕГА ФАКТОР", м.Київ залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 21.11.2019р. у справі №7/99-Б - без змін.

2. Справі №7/99-Б повернути до Господарського суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "16" січня 2020 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.