РІШЕННЯ

Іменем України

08 січня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/816/19

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Книш Н.Ю.

за участю секретаря судового засідання Солончева О.П.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №927/816/19

за позовом: Фізичної особи-підприємця Стрижак Віри Анатоліївни

АДРЕСА_2

до відповідача: Чернігівської міської ради

вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000

про визнання протиправним та скасування рішення

За участю представників сторін:

від позивача: Стрижак В.А. особисто

від відповідача: Мітасова Ю.С. довіреність № 258/2-08/вих/01 від 28.03.2019 головний спеціаліст

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.10.2019, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, за позовом фізичної особи-підприємця Стрижак Віри Анатоліївни до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 7 рішення Чернігівської міської ради від 25 червня 2019 року №43/VІІ-13 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок юридичним та фізичним особам» яким відмовлено фізичній особі-підприємцю Стрижак Вірі Анатоліївні у передачі земельної ділянки (кадастровий номер :02:013:0143), площею 0,0016 га, по АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування побутового кіоску №517 «Ремонт взуття»), підготовче засідання призначено на 11.11.2019. У підготовче засідання 11.11.2019 прибули позивач та уповноважений представник відповідача.

У судовому засіданні 11.11.2019 відповідно до ст.183 Господарського процесуального кодексу України суд не виходячи до нарадчої кімнати постановив ухвалу про відкладення підготовчого провадження у справі №927/816/19 на 27.11.2019, оскільки не можливо в даному судовому засіданні вирішити всі питання визначені ст.182 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, суд визнав явку представників учасників справи у судове засідання обов`язковою. Ухвала виклик від 11.11.2019 направлена сторонам рекомендованою кореспонденцією.

У підготовче засідання 27.11.2019 прибули позивач та уповноважений представник відповідач, який подав письмову заяву від 27.11.2019 про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з вирішенням питання щодо мирного врегулювання спору. Суд, приймаючи до уваги наміри сторін врегулювати спір мирним шляхом, а також те, що в даному судовому засіданні не можливо вирішити всі питання визначені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ст.183 Господарського процесуального кодексу України задовольнив заяву відповідача та постановив відкласти підготовче засідання на 02.12.2019.

У підготовче засідання 02.12.2019 прибули позивач та уповноважений представник відповідача. Сторони повідомили суду про відсутність можливості врегулювання спору.

Представник відповідача повідомила про відсутність наміру на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 02.12.2019 закрито підготовче провадження у справі №927/816/19 та призначено її до судового розгляду по суті на 16.12.2019.

05.12.2019 від відповідача на вимогу суду надійшли пояснення №138/03-06 від 05.12.2019, в яких відповідач зазначає, що 07.05.2019 Стрижак В.А . звернулася на ім`я міського голови з заявою щодо продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_3. За результатами розгляду вище зазначеної заяви, пунктом 7 рішення Чернігівської міської ради від 25.06.2019 №43/VІІ-13 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок юридичним та фізичним особам» ФОП Стрижак В.А. відмовлено у передачі земельної ділянки (кадастровий номер :02:013:0143), площею 0,0016 га, по АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування побутового кіоску №517 «Ремонт взуття»).

У судове засідання 16.12.2019 прибули позивач та уповноважений представник відповідача.

У судовому засіданні 16.12.2019 відповідно до ст.216 Господарського процесуального кодексу України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд постановив ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 26.12.2019, про що сторони повідомлені під розписки.

Відповідачем через відділ документального забезпечення суду (канцелярія) подано заяву №147/03-06 від 26.12.2019 про долучення до матеріалів справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо спірної земельної ділянки, суд долучив поданий документ до матеріалів справи.

26.12.2019 від позивача та відповідача надійшли заяви про оголошення перерви в судовому засіданні у зв`язку з неможливістю явки. Суд задовольнив заяви позивача та відповідача про оголошення перерви в судовому засіданні та, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ст.216 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи №927/816/19 по суті на 08.01.2020.

Ухвала повідомлення від 26.12.2019 направлена сторонам рекомендованою кореспонденцією.

У судове засідання 08.01.2019 прибули позивач та представник відповідача.

Виклад позицій учасників судового процесу

Стислий виклад позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ФОП Стрижак В.А. всі умови для продовження (поновлення) договору оренди спірної земельної ділянки, визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі», належним чином виконувала, обов`язки передбачені договором оренди земельної ділянки №56(к) від 13 жовтня 2015 року та додатковою угодою від 24 липня 2018 року виконала, спірну земельну ділянку використовувала за відповідним цільовим призначенням, вчасно та в повному обсязі сплачувала орендну плату за користування земельною ділянкою. Позивач стверджує, що в даному випадку Чернігівська міська рада порушила його права, як орендаря, щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 13 жовтня 2015 року №56(к), листів-заперечень, у визначений законодавством місячний строк щодо поновлення договору, позивачу не надходило, а тому, в силу ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у ФОП Стрижак В. А. виникло право на поновлення договору оренди земельної ділянки від 13 жовтня 2015 року №56(к), а у Чернігівської міської ради виникло зобов`язання розглянути це питання на сесії і прийняти відповідне рішення. За таких обставин, позивач вважає, що рішення Чернігівської міської ради в частині відмови ФОП Стрижак В.А. у передачі земельної ділянки (кадастровий номер :02:013:0143), площею 0,0016 га, по АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування побутового кіоску №517 «Ремонт взуття») є невмотивованим та таким, що порушує його права щодо переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач відзив не надав, проти позовних вимог не заперечив. Заяви та клопотання від відповідача до суду не надходили. Відповідач просить прийняти рішення на підставі наявних матеріалів справи.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідачем не подано відзив на позов у встановлений судом строк без поважних причин, тому в силу приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа вирішується судом за наявними у ній матеріалами.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі, фактичні обставини справи.

Пунктом 3.14 рішення Чернігівської міської ради сорок шостої сесії шостого скликання від 26.12.2014 фізичній особі-підприємцю Стрижак Вірі Анатоліївні надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення, при умові розроблення та затвердження в установленому порядку землевпорядної документації протягом року на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,0016га, по АДРЕСА_4 для обслуговування існуючого побутового кіоску №517 «Ремонт взуття» з подальшою передачею ділянки в оренду.

Пунктом 33 рішення Чернігівської міської ради від 22 серпня 2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним і фізичним особам» фізичній особі-підприємцю Стрижак В.А., передано земельну ділянку в короткострокову оренду, строком до 31 липня 2018 року, площею 0,0016 га, по АДРЕСА_4 для обслуговування побутового кіоску №517 «Ремонт взуття» (землі житлової та громадської забудови).

13.10.2015 між Чернігівською міською радою (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Стрижак В.А. (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки №56(к) (далі - договір), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в короткострокове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер :02:013:0143) в місті Чернігові по АДРЕСА_4 для обслуговування побутового кіоску (п. 1 договору).

Відповідно до п. 2, 3 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0016 га. На земельній ділянці знаходиться побутовий кіоск №517 «Ремонт взуття».

Пунктом 5 договору сторони погодили, що договір укладено терміном до 31.07.2018. Після закінчення терміну дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий термін. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 календарних днів до закінчення терміну дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

24.07.2018 між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №56(к) від 13.10.2015, відповідно до якої, враховуючи пункт 7 рішення міської ради від 22 червня 2018 року № 32/VІІ-20 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок юридичним та фізичним особам», щодо поновлення фізичній особі-підприємцю Стрижак Вірі Анатоліївні договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :02:013:0143), строком до 22 червня 2019, площею 0,0016 га, по АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування побутового кіоску № 517 «Ремонт взуття»), внесено зміни , зокрема, до пунктів 5, 6 договору оренди земельної ділянки від 13 жовтня 2015 року № 56(к).

Так, відповідно п. 5, 6 договору (в редакції додаткової угоди від 24.07.2018) договір укладено до 22 червня 2019 року. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 22179,80 грн. (1386,24 грн. за 1 кв.м.). Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 6 відсотків нормативної грошової оцінки землі, що становить 1330,79 грн. (83,1743 грн. за 1 кв.м.) на рік.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.12.2019 №193229827, щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:013:0143, комунальної форми власності строк дії права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди до 22.06.2019, орендар Фізична особа-підприємець Стрижак Віра Анатоліївна.

Стрижак Віра Анатоліївна, що підтверджує відповідач, звернулась до міського голови з заявою від 07.05.2019 про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки АДРЕСА_3 для обслуговування кіоску № 517 «Ремонт взуття» у зв`язку закінченням терміну дії.

Пунктом 7 рішення Чернігівської міської ради №43/VІІ-13 від 25.06.2019 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок юридичним та фізичним особам» фізичній особі-підприємцю Стрижак Вірі Анатоліївні відмовлено у передачі земельної ділянки (кадастровий номер :02:013:0143), площею 0,0016 га по АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування побутового кіоску №517 «Ремонт взуття»).

Стрижак Віра Анатоліївна звернулась до начальника управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради з заявою від 02.09.2019, в якій просила надати інформацію про земельну ділянку (кадастровий номер :02:013:0143): Чи надавалась ця земельна ділянка іншим суб`єктам підприємницької діяльності? Чи надана вона зараз в оренду юридичним та фізичним особам?

09.09.2019 Управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради надано відповідь №205/2-08.02/2019 на звернення Стрижак В.А. та повідомлено, що станом на 01.09.2019 рішеннями Чернігівської міської ради право користування на земельну ділянку (кадастровий номер :02:013:0143), площею 0,0016га, по АДРЕСА_3 не надавалось.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем вчасно та в повному обсязі сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою, що підтверджується наданими позивачем квитанціями (а.с. 50) та не просовується відповідачем.

Норми права, які суд застосував, та мотиви їх застосування

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 55 Конституції України встановлено, зокрема, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частинами 1, 2, 6, 10, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті /у разі її створення/ ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Частиною 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції, що діяла на момент прийняття спірного рішення) органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Так, статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (п. 34).

Згідно з приписами статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної гласності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. (ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України).

Частиною 4 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною першою статті 19 цього Закону встановлено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено (ст. 31 Закону України «Про оренду землі»).

Одночасно, статтею 33 Закону України «Про оренду землі» та нормами статей 764, 777 Цивільного кодексу України передбачено можливість поновлення договору оренди землі.

У статті 777 Цивільного кодексу України закріплене переважне перед іншими особами право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, на укладення договору найму на новий строк після спливу його строку. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Стаття 764 Цивільного кодексу України визначає загальні положення щодо правових наслідків продовження користування майном після закінчення строку договору найму, а саме: якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

За приписами частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

У відповідності до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

За приписами ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч. 7 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 11 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Мотивована оцінка аргументів, наведеного учасниками справи.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписам ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, стаття 33 Закону України «Про оренду землі», а саме частина перша, регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а частина шоста підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Частинами восьмою, одинадцятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

В силу положень ст. 12 Земельного кодексу України, ст. 140 Конституції України Чернігівська міська рада як орган місцевого самоврядування розпоряджається земельними ділянками комунальної власності. В той же час, таке розпорядження землями комунальної власності не є безумовним та повинно здійснюватися із дотриманням вимог діючого законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечує відповідач, позивач, не порушуючи приписи ч.2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», звернувся до орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі із заявою, в якій повідомив про свій намір продовжити його дію.

При цьому, як свідчать матеріали справи, Чернігівська міська рада, як орендодавець земельної ділянки комунальної власності не розглянув заяву позивача у встановлений законом місячний строк, заперечень щодо продовження договору оренди позивачу не направляв та своє рішення не повідомив, чим порушив право позивача на правомірне очікування, щодо продовження дії договору оренди земельної ділянки №56(к) від 13.10.2015.

Зі змісту оскаржуваного позивачем рішення Чернігівської міської ради не вбачається фактичного розгляду заяви орендаря, який належним чином виконував умови договору оренди земельної ділянки №56(к) від 13.10.2015, своєчасно сплачував орендну плату та за відсутності будь-яких претензій зі сторони орендодавця, при цьому, відповідач зазначив про відмову у передачі спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування побутового кіоску №517 «Ремонт взуття») не зазначаючи підстав для відмови.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відмова орендодавця стосовно продовження дії договору оренди земельної ділянки з позивачем, який належним чином виконував умови договору, мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Таким чином, виходячи зі змісту пункту 7 рішення Чернігівської міської ради від 25 червня 2019 року №43/VІІ-13 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок юридичним та фізичним особам», яким відмовлено фізичній особі-підприємцю Стрижак Вірі Анатоліївні у передачі земельної ділянки (кадастровий номер :02:013:0143), площею 0,0016 га, по АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування побутового кіоску №517 «Ремонт взуття»), є всі підстави вважати, що таке рішення прийнято міською радою з порушенням вимог законодавства, зокрема, ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а відтак є протиправним, та наявні підстави для його скасування в порядку ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1921грн 00 коп.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 123, 129, 165-167, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги фізичної особи-підприємця Стрижак Віри Анатоліївни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Чернігівської міської ради (вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, ідентифікаційний код 34339125) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 7 рішення Чернігівської міської ради від 25 червня 2019 року №43/VІІ-13 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок юридичним та фізичним особам», яким відмовлено фізичній особі-підприємцю Стрижак Вірі Анатоліївні у передачі земельної ділянки (кадастровий номер :02:013:0143), площею 0,0016 га, по АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування побутового кіоску №517 «Ремонт взуття»). 3. Стягнути з Чернігівської міської ради (вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, ідентифікаційний код 34339125) на користь фізичної особи-підприємця Стрижак Віри Анатоліївни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 1921 грн 00 коп. судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 17.01.2020.

Суддя Н.Ю.Книш