ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2020 р. Справа№ 910/9846/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

за участю представників: не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019

у справі № 910/9846/19 (суддя Котков О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажне управління № 24»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс»

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 191 692,80 грн., нарахованої за прострочення повернення будівельної техніки (трубоукладача) за договором оренди будівельної техніки № 48 ОТ/01/19 від 18.01.2019 в період з 15.05.2019 по 15.06.2019.

Заперечуючи проти позову, відповідач послався на відсутність своєї вини в простроченні повернення техніки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/9846/19 позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено пеню в сумі 172 800,00 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами спірного договору у відповідача виник обов`язок повернути трубоукладач у строк до 20.05.2019 (у відповідності до приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, оскільки 19.05.2019 припадає на вихідний день - на неділю) за визначеною у договорі адресою - на базу орендодавця в смт. Калинівка, Васильківського району, Київської обл., проте вказаний обов`язок відповідач виконав 16.06.2019, тобто з простроченням на 25 днів, що є підставою для нарахування визначених спірним договором санкцій; що такий розмір санкцій сторони за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення зобов`язань за договором; що зобов`язання з приводу строків повернення будівельної техніки не є грошовими зобов`язаннями та положення щодо обмеження розміру штрафних санкцій законом на них не поширюються, тобто розмір договірної штрафної санкції обраховано у відсотковому розмірі за кожен день прострочення, що за визначенням статті 549 ЦК України відповідає поняттю «пеня».

Перевіривши розрахунок пені, нарахованої через неналежне виконання відповідачем умов договору, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в зв`язку з невірним розрахунком позивача в частині визначення початку перебігу прострочки відповідача, при здійсненні якого позивачем не враховано, що строк повернення трубоукладача - не пізніше п`ятнадцяти робочих днів після закінчення строку дії договору, що день належного виконання зобов`язання не є днем його прострочення, і що в даному випадку вірним періодом нарахування пені є період з 21.05.2019 по 15.06.2019.

Не погоджуючись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/9846/19 повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків викладених у рішенні та неповним встановлення обставин, які мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач послався на те, що:

- судом першої інстанції не враховані докази того, що саме позивач створив штучні умови, наслідком яких стало порушення відповідачем строку повернення техніки, оскільки спочатку в усній формі позивачем було повідомлено відповідача про намір змінити місце повернення техніки, в той час як відповідне письмове повідомлення було направлено вже після закінчення строку на повернення техніки, що унеможливило виконання відповідачем обов`язку щодо повернення техніки у визначеній спірним договором термін;

- судом першої інстанції не враховані приписи ст. 219 ЦК України, згідно з якою суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності;

- розрахунки пені, виконані як позивачем, так і судом першої інстанції, є арифметично невірними.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2019, справа № 910/9846/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою від 07.11.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/9846/19;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 27.11.2019;

- сторонам роз`яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

- роз`яснено учасникам процесу, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

26.11.2019 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач, з посилання на те, що твердження відповідача про створення позивачем штучних умов, наслідком яких стало несвоєчасне виконання відповідачем обов`язку щодо повернення техніки, не підтверджені належними та допустимими доказами, просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/9846/19 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Станом на 13.01.2020 інших відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (глава 1. Апеляційне провадження Розділу IV ГПК України - прим суду).

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді справи № 910/9846/19 колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 192 100 грн., і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

За правилом ч. 2 ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/9846/19 відкрито 07.11.2019, розгляд справи в суді апеляційної інстанції розпочався, з урахуванням вихідних та святкових днів, з 25.11.2019, апеляційна скарга має бути розглянута по 08.01.2020 включно.

Водночас у зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О. у відпустці з 02.01.2020 по 03.01.2020 та з 08.01.2020 по 11.01.2020 включно, переглянути ухвалу суду першої інстанції в визначені законодавством строки не виявилось за можливе.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, з урахуванням правил ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

18.01.2019 позивач як орендодавець та відповідач як орендар уклали договір № 48 ОТ/01/19 оренди будівельної техніки (а.с.18-23) (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого, орендодавець передає орендарю, на умовах, визначених в даному Договорі, в строкове, платне користування, для використання в господарській діяльності відповідача будівельну техніку: трубоукладач, марки ТО 1224Г, державний номерний знак Т 11840АІ , інвентарний номер 2239.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору орендодавець зобов`язаний в дводенний строк передати в користування орендаря зазначену в п. 1.1 Договору будівельну техніку в справному, належному технічному стані, яка забезпечує його нормальну безпечну експлуатацію. Передача будівельної техніки здійснюється за місцезнаходженням орендодавця за актом прийому-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін.

25.01.2019 позивач передав відповідачу за Актом приймання-передачі майна (Додаток № 1 до Договору) (а.с.24) трубоукладач, марки ТО 1224Г, державний номерний знак Т 11840АІ , інвентарний номер 2239.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

За умовами п. 3.6 Договору, згідно з яким строк оренди становить 3 місяця з дня передачі позивачем трубоукладача відповідачу, враховуючи, що позивач передав відповідачу трубоукладач 25.01.2019, з урахуванням норми ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України, згідно з якою строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку, строк оренди трубоукладача закінчився 25.04.2019.

Водночас згідно з п. 2.3.7 Договору, орендар зобов`язаний після закінчення строку дії Договору або після дострокового його розірвання не пізніше п`ятнадцяти робочих днів повернути вказану у п. 1.1. будівельну техніку в технічно-справному стані за Актом прийому-передачі, що підписується сторонами Договору, на базу орендодавця в смт. Калинівка, Васильківського району, Київської обл.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 18.04.2019 (п.7.1 Договору).

Доказів дострокового розірвання Договору матеріали справи не містять.

Отже, починаючи з 19.04.2019 - дати, наступної за датою закінчення строку дії Договору, з урахуванням того, що 29, 30 квітня та 01, 09 травня оголошені вихідними днями, а 11 травня 2019 року - робочим, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу трубоукладач у строк по 14.05.2019 включно в технічно-справному стані за підписаним обома сторонами Актом прийому-передачі на базу орендодавця в смт. Калинівка, Васильківського району, Київської обл.

При цьому посилання позивача в позові на те, що кінцевим строком повернення відповідачем трубоукладача є 10.05.2019, не відповідають умовам п. 2.3.7 Договору і до уваги колегією суддів не приймаються.

Визнається колегією суддів помилковим і висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача виник обов`язок повернути трубоукладач у строк до 20.05.2019 (у відповідності до приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, оскільки 19.05.2019 припадає на вихідний день - на неділю), - оскільки суд, виходячи з вірних вхідних умов, що строк повернення трубоукладача - не пізніше п`ятнадцяти робочих днів після закінчення строку дії Договору, при цьому відраховував 15 робочих днів відносно дати закінчення строку оренди трубоукладача, а не дати закінчення строку дії Договору, як то передбачено п. 2.3.7 Договору.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що: Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1); Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2).

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч.1); підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.2).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України)

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Як слідує з матеріалів справи, трубоукладач, марки ТО 1224Г, державний номерний знак Т 11840АІ , інвентарний номер 2239 відповідач повернув позивачу 16.06.2019, що підтверджується Запискою інженера будівельника відповідача від 20.06.2019 (а.с.25), якою той підтверджує, що трубоукладач заїхав на трал своїм ходом та ніяких зіпсувань з ним не було.

Факт визнання сторонами того, що трубоукладач був доставлений відповідачем позивачу саме 16.06.2019, визнається позивачем у претензії від 27.06.2019 № 27/0601гс (а.с.34-35) та відповідачем у відповіді на претензію від 24.07.2019 № 742 (а.с.49-51), а також підтверджується листуванням сторін, копія якого міститься в матеріалах справи (листи позивача від 24.06.2019 № 24/0619 (а.с.32), від 27.06.2019 № 27/0619 (а.с.67)), (листи відповідача від 10.07.2019 № 682 (а.с.36), від 10.07.2019 № 681 (а.с.68)).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Колегія суддів визнає доведеним факт повернення відповідачем позивачу трубоукладача 16.06.2019.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч.1 ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Враховуючи досліджені судом обставини справи, зобов`язання відповідача повернути позивачу трубоукладач на умовах п. 2.3.7 Договору вважається простроченим у період з 15.05.2019 по 15.06.2019, тобто на 32 календарні дні.

Відповідно, позивач вірно встановив період прострочення, зазначивши у заяві про усунення недоліків позовної заяви (а.с.46-47), що період нарахування штрафних санкцій становить з 15.05.2019 по 15.06.2019 (32 дні), тобто починаючи з дня, наступного за останнім днем договірного строку повернення відповідачем трубоукладача, по день, що передував дню фактичного повернення трубоукладача відповідачем позивачу.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 ЦК України).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вимагає стягнути з відповідача за прострочення повернення будівельної техніки штрафні санкції згідно з п. 3.7 Договору в розмірі 191 692,80 грн.

Згідно з п. 3.7 Договору, у разі неповернення трубоукладача відповідачем після спливу (припинення) строку оренди позивачу, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 10% від розміру місячної орендної плати за кожен день такого затримання.

При вирішенні питання щодо правомірності нарахування позивачем пені відповідно до умов Договору слід врахувати, що строк дії Договору і строк оренди трубоукладача не співпадають.

Водночас умовами Договору, а саме п. 2.3.7, обов`язок повернення трубоукладача відповідачем позивачу обумовлений спливом строку дії Договору, а не спливом строку оренди трубоукладача, тобто умовами Договору не встановлено обов`язку відповідача і не визначено порядку та строків повернення ним трубоукладача після спливу строку його оренди, а відтак, застосування штрафних санкцій за порушення такого зобов`язання не відповідає умовам Договору і не ґрунтується на вимогах закону.

За таких обставин, у задоволенні вимог про стягнення з відповідача за прострочення повернення будівельної техніки штрафних санкцій згідно з п. 3.7 Договору в розмірі 191 692,80 грн. слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі.

При цьому колегія суддів враховує також таке.

У п. 2.3.7 Договору сторони домовились, що місцем повернення трубоукладача відповідачем є база орендодавця в смт. Калинівка, Васильківського району, Київської обл.

Однак з листування сторін, а також з наданих суду першої інстанції письмових пояснень, слідує, що позивач змінив місце повернення трубоукладача, вказане в Договорі, і просив повернути трубоукладач позивачу за адресою: Київська обл., Яготинський р-н, с. Ничипорівка, вул. Б.Хмельницького, 40/5 (107 км траси Київ-Харків, КС «Яготин») (листи позивача від 14.05.2019 вих. № 197 та від 22.05.2019 вих. № 225 (а.с. 27-28)), проти чого відповідач не заперечував.

Згідно з ч. 2 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Отже, зобов`язання щодо повернення трубоукладача на базу орендодавця в смт. Калинівка, Васильківського району, Київської обл. сторонами було замінено на зобов`язання повернути його за адресою: Київська обл., Яготинський р-н, с. Ничипорівка, вул. Б.Хмельницького, 40/5 (107 км траси Київ-Харків, КС «Яготин»), проте строк виконання вказаного зобов`язання сторонами додатково визначений не був.

Частиною 1 статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Колегія суддів зауважує сторонам на тому, що, змінивши місце повернення трубоукладача, проте не змінивши строк виконання такого обов`язку, який станом на дату такої зміни вже майже сплив, сторони фактично встановили такі умови, які виконати відповідачу при всій обачливості та добросовісності було достатньо важко, оскільки за умовами Договору трубоукладач мав бути повернути на базу орендодавця в смт. Калинівка, Васильківського району, Київської обл. до 15.05.2019, тобто на наступний день після написання позивачем листа від 14.05.2019 вих. № 197, який фактично є підставою для виникнення обов`язку повернути трубоукладач за іншою адресою.

З огляду на предмет та підстави позову, а також вимоги і доводи апеляційної скарги, обставини, пов`язані зі станом, у якому трубоукладач був повернутий відповідачем позивачу, та з перемовинами сторін відносно підписання акту приймання-передачі трубоукладача з оренди, а також докази на підтвердження вказаних обставин судом не досліджуються і не оцінюються як такі, що не впливають на вирішення спору сторін по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореного рішення судом першої інстанції мале місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/9846/19 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовляється у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс» задовольняється повністю.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/9846/19 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/9846/19 скасувати.

3. В задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажне управління №24» (03118, м. Київ, просп. Лобановського, 96, ідентифікаційний код 04715664) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4а, оф. 139, ідентифікаційний код 24157485) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 4 313 (чотири тисячі триста тринадцять) грн. 09 коп.

5. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/9846/19.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець