ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2020 року м.Дніпро Справа № 904/3987/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання - Кандиба Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Сусло Сергія Васильовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 року у справі № 904/3987/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Сусло Сергія Васильовича, м. Павлоград Дніпропетровської області

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Сусло Сергій Васильович звернувся з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» заборгованості за укладеним між сторонами договором №1196-ПУ-ПА від 12.12.2018 року про перевезення побутового палива у розмірі 659 481 грн.

В обґрунтування позову послався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо оплати вартості наданих позивачем послуг з перевезення побутового палива.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 7 частини першої статті 226 ГПК України. Крім того відмовлено в задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про призначення господарським судом третейського судді для вирішення спору між сторонами.

В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав на те, що позивачем не підтверджено неможливість виконання сторонами третейського застереження щодо розгляду спору третейським судом, як це передбачено договором, та неможливість створення такого суду. При цьому вказав на те, що третейське застереження є дійсним та чинним, а заперечення проти вирішення спору в господарському суді були своєчасно подані відповідачем.

Не погодившись з оскаржуваним судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом процесуального права, просить оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду скасувати, а справу направити на розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що у третейському застереженні не конкретизовано певного третейського суду для розгляду спору, а відповідач ухиляється від обрання третейського судді, що дає підстави вважати, що таку третейську угоду не може бути виконано і такий спір має бути вирішено компетентним судом.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи сіж суддями для розгляду справи №904/3987/19 визначено колегію у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Коваль Л.А., Чередко А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2019 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи підприємця Сусло Сергієм Васильовичем на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 у справі №904/3987/19, розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні з викликом сторін на 13.01.2020.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, судове рішення вважає обґрунтованим та законним, просить залишити його без змін. У відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що сторонами було обрано двох третейських суддів для розгляду спору, водночас останніми у визначений договором строк не було обрано третього третейського суддю - головуючого. Виходячи з умов договору та третейського застереження, дії позивача щодо передачі спору на вирішення господарського суду були передчасними, оскільки сторонами не було вжито усіх заходів щодо визначення третейського судді, як це передбачено пунктом 6.9 договору, зокрема звернення до компетентного органу для його визначення. При цьому зазначає, що позивач ще до прийняття оскаржуваної ухвали - 04.10.2019 року звернувся до Дніпропетровської торгово-промислової палати, як компетентного органу, із відповідним запитом про призначення третього третейського судді (головуючого) для розгляду спору між сторонами. Дніпропетровською торгово-промисловою палатою у відповідь на запит було призначено третього (головуючого) третейського суддю.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з відпусткою судді Чередко А.Є., для розгляду справи №904/3987/19 визначено колегію у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Коваль Л.А., Верхогляд Т.А.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, а відповідач проти таких доводів заперечив з мотивів наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, між Фізичною особою-підприємцем Суслом Сергієм Володимировичем (перевізник) та приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» (замовник) було укладено договір на перевезення побутового палива № 1196-ПУ-ПА (надалі також - договір), відповідно до умов якого перевізник взяв на себе зобов`язання надати послуги з перевезення побутового палива (вантаж) автомобільним транспортом з вугільного складу (м. Першотравневе) до пункту призначення та передати вантаж уповноваженій на отримання вантажу особі (вантажоодержувачу), а замовник бере на себе зобов`язання забезпечити роботою замовлений транспорт та здійснити оплату за перевезення вантажу в порядку, передбаченому умовами даного договору (п. 1.1, 1.4 договору).

У пункті 6.5 договору сторони передбачили, що всі спори, що виникають між сторонами в зв`язку з виконанням даного договору або стосуються його змін, припинення, недійсності, підлягають розгляду і вирішуються в третейському суді для розгляду конкретного спору (третейський суд "ad hoc").

Відповідно до пункту 6.6 договору третейський суд для розгляду конкретного спору формується і діє в складі трьох третейських суддів. Персональний склад третейського суду для розгляду конкретного спору визначається сторонами в порядку, передбаченому в пункті 6.9 даного договору.

Як передбачено пунктом 6.7 договору, місцезнаходження третейського суду для розгляду конкретного спору сторони визначають у кожному конкретному випадку, при порушенні третейського розгляду.

Згідно із п. 6.8 договору третейський розгляд порушується за допомогою вручення позивачем відповідачу вимоги про третейський розгляд конкретного спору по даному договору.

За умовами п. 6.9 договору склад третейського суду для розгляду конкретного спору формується в наступному порядку. Одного третейського суддю обирає позивач, вказавши інформацію про нього, згідно п. 6.10 даного договору і Закону України "Про третейські суди", у своїй вимозі. Другий третейський суддя обирається відповідачем протягом 30 календарних днів з моменту отримання від позивача вимоги про третейський розгляд. У своєму повідомленні позивачу про призначення третейського судді відповідач вказує інформацію про нього, згідно із п. 6.10 даного договору та Закону України "Про третейські суди". Третій третейський суддя, що виступає в якості голови, обирається двома обраними третейськими суддями протягом 30 календарних днів з моменту обрання другого третейського судді, з урахуванням вимог п. 6.10 даного договору і Закону України "Про третейські суди". У випадку недосягнення згоди у виборі третього третейського судді протягом вказаного строку такого третейського суддю визначає компетентний орган за письмовим запитом однієї із сторін. Відвід судді може бути заявлений тільки в випадку якщо існують обставини, що викликають обґрунтовані сумніви відносно його безсторонності або незалежності, або якщо він не має відповідної кваліфікації. Сторона може заявити про відвід обраного нею третейського судді тільки у випадку, якщо обставини, що є підставою для відводу визначеного або обраного нею третейського судді, стали відомі цій стороні після його призначення або обрання.

Відповідно до умов п. 6.13 договору рішення третейського суду для розгляду конкретного спору є остаточним та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених законодавством України. Сторони зобов`язуються добровільно виконувати рішення третейського суду. Сторони приймають всі необхідні заходи з метою забезпечення виконання рішення третейського суду для розгляду конкретного спору. Примусове виконання рішення третейського суду для конкретного спору може вимагатися у компетентному державному суді.

У п. 6.14 договору сторони погодили, що процедура і правила, яких необхідно дотримуватись в ході третейського розгляду, визначаються Законом України "Про третейські суди" і даною третейською угодою.

Згідно з п. 6.15 договору умови даного договору, що містять відомості про найменування сторін їх місцезнаходження, місце і дату укладення Договору, є складовими частинами третейської угоди, викладеної у розділі 6 даного договору.

З матеріалів справи також вбачається, що у липні 2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою від 26.07.2009 року про третейський розгляд спору, у якій з посиланням на п. 6.5 договору, вказав на доцільність передачі цього спору на вирішення третейському суду «ad hoc», а також повідомив, що ним обрано третейського суддю Логівінова Сергія Сергійовича.

У відповідь на цю вимогу, отриману згідно вхідного штемпелю 01.08.2019 року, відповідач листом від 27.08.2019 року повідомив, що ним обрано третейського суддю для розгляду конкретного спору - Мележик Олену Олександрівну , яка відповідає вимогам, визначеним у третейській угоді згідно договору.

В подальшому суддею, що було обрано позивачем, відповідно до повідомлення від 11.09.2019 року запропоновано обрати третім третейським суддею (головуючим) Соболя М.А. або Михітдінова Р.Д. або Щербіну А.П., а суддею, обраним відповідачем, у відповідь, згідно повідомлення від 25.09.2019 року, запропоновано таким суддею Щербань Л.А.

Матеріали справи не містять доказів узгодження сторонами через обраних ними суддів третього третейського судді для вирішення конкретного спору.

Відповідно до статті 22 ГПК України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7 - 13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

Частиною 3 статті 22 ГПК України передбачено, що будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

За правилами статті 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до частин першої, шостої та дев`ятої статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

За загальним правилом частини другої статті 17 Закону України «Про третейські суди» формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами.

Частинами третьою та четвертою цієї статті передбачено, що якщо сторони не погодили іншого, то формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в такому порядку: при формуванні третейського суду в складі трьох і більше третейських суддів кожна із сторін призначає чи обирає рівну кількість третейських суддів, а обрані у такий спосіб третейські судді обирають ще одного третейського суддю для забезпечення непарної кількості третейських суддів. Якщо одна із сторін не призначить чи не обере належної кількості третейських суддів протягом 10 днів після одержання прохання про це від іншої сторони або якщо призначені чи обрані сторонами третейські судді протягом 10 днів після їх призначення чи обрання не оберуть ще одного третейського суддю, то розгляд спору в третейському суді припиняється і цей спір може бути переданий на вирішення компетентного суду.

Умови договору загалом відповідають правилам щодо порядку формування складу третейського суду, визначеним у статті 17 Закону України «Про третейські суди». Відступи від цих правил, що допускається в силу прямої вказівки на це у частині третій статті 17 цього Закону, стосуються строків призначення (обрання) суддів, а також особливостей визначення третього судді для вирішення спору.

У постанові від 28.08.2018 року Велика Палата Верховного Суду, відступивши від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 910/8318/16, дійшла наступного правового висновку:

- у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про припинення провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті;

- господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди;

- суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору.

Таким чином будь-які сумніви неточності сумніви у виконуваності та чинності третейської угоди мають тлумачитись господарським судом на користь її чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності третейської угоди.

Відповідно до обставин справи позивач, ініціювавши процедуру формування третейського суду для вирішення конкретного спору наприкінці липня 2019 року, з позовом до господарського суду звернувся на початку вересня 2019 року. На час розгляду спору господарським судом така процедура завершена не була, а сторонами відповідно до умов договору вчинялись дії щодо її виконання. При цьому, як на момент розгляду справи судом, так і на момент прийняття оскаржуваної ухвали, сторонами не було надано доказів звернення до компетентного органу, як це передбачено пунктом 6.9 договору, яким в розумінні статтей 2, 8 Закону України «Про третейські суди» є орган управління юридичної особи, який відповідно до її статуту чи положення має право приймати рішення про утворення постійно діючого третейського суду, затверджувати Положення про постійно діючий третейський суд, регламент третейського суду та списки третейських суддів. Таким органом є орган управління всеукраїнських громадських організацій; всеукраїнських організацій роботодавців; фондових і товарних біржах, саморегулівних організаціях професійних учасників ринку цінних паперів; торгово-промислових палат; всеукраїнських асоціацій кредитних спілок, Центральної спілки споживчих товариств України; об`єднання, асоціації суб`єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб, у тому числі банків.

Оскільки процедура формування третейського суду для вирішення конкретного спору на момент звернення з позовом та прийняття оскаржуваної ухвали про залишення позову без розгляду тривала, а сторонами не були вжиті усі передбачені умовами договору заходи що призначення (обрання) складу третейського суду, які ними обумовлені у договорі, у суду першої інстанції були відсутні підстави для висновку щодо невиконуваності третейського застереження, а його висновок про передчасність звернення з позовною заявою відповідає фактичним обставинам справи. При цьому в подальшому на запит позивача до Дніпропетровської торгово-промислової палати, останньою було призначено третього третейського суддю для вирішення для розгляду конкретного спору.

Щодо посилання позивача на лист від 15.05.2019 року про передачу спору на вирішення третейського суду, то такий лист не спростовує тих обставин, що в подальшому позивачем було самостійно ініційовано процедуру формування третейського суду для розгляду конкретного спору, яка продовжувалась на момент розгляду спору у господарському суді. Крім того такий лист-вимога стосується передачі спору на вирішення постійно діючому третейському суду.

Стосовно доводів позивача про невизначення конкретного третейського суду, яким має бути розглянутий спір, то за умовами договору йдеться саме про створення сторонами третейського суду для вирішення конкретного спору що допускається статтею 17 Закону України «Про третейські суди», а не про передачу спору конкретно визначеному постійно діючому третейському суду.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана;

Оскільки відповідачем у строк, обумовлений п.7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, було подано заперечення проти вирішення спору в господарському суді, а також з огляду на фактичні обставини, викладені вище, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати по справі на підставі статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сусло Сергія Васильовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 року у справі № 904/3987/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 року у справі № 904/3987/19 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Сусло Сергія Васильовича.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.01.2020

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.А. Коваль