номер провадження справи 15/232/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2020 Справа № 910/15369/19

м .Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова Ігоря Сергійовича, за участю секретаря судового засідання Осоцький Д.І. розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА", 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А

про стягнення коштів

за участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

суть спору

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.11.2019 матеріали позовної заяви № 910/15369/19 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", м. Київ до відповідача Приватного акціонерного товариства "Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА", м. Запоріжжя про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 20 241,53 грн направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду Запорізької області.

Супровідним листом від 26.11.2019 матеріали позовної заяви № 910/15369/19 направлені до Господарського суду Запорізької області.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2019 справу № 910/15369/19 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 04.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/15369/19, присвоєно справі номер провадження 15/232/19. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 20.12.2019.

16.12.2019 до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними матеріалами справи та винести рішення.

Ухвалою суду від 20.12.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 10.01.2020.

Заявлені позивачем вимоги, викладені в позовній заяві та мотивовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № УБ1233610 від 25.05.2018, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобіля, виплачено страхове відшкодування. Відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.. 27 Закону України «Про страхування», до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, а відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Jetta» держ. номер НОМЕР_1 , з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, застрахована відповідачем - Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА». В обґрунтування позову посилається на ст. ст. 27, 29, 993, 1172, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування». Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання 10.01.2020 не з`явився.

Відповідач у призначене судове засідання не з`явився, при причини неявки суд не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому порядку шляхом направлення на адресу відповідної ухвали. Клопотань про розгляд справи без уповноваженого представника або про відкладення розгляду скарги на адресу суду не надходило. Вимоги ухвал суду не виконав, відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2).

Отже, враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце призначеного судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними в матеріалах справи документами.

У зв`язку з неявкою сторін, в судове засідання 08.01.2020 звукозапис судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою системи «Оберіг» не здійснювався.

Вивчивши матеріали справи, суд установив наступне.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд установив.

25.05.2017 ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" укладений договір УБІ233610, предметом якого є страхування транспортного засобу «Fiat Linea» д.н.з. НОМЕР_2 .

25.05.2018 в м. Харків на перехресті вулиць Вятська і Мар`ївська, трапилась дорожньо-транспортна пригода (ДТП), за участю транспортного засобу «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Fiat Linea» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (відповідач) відповідно до полісу № АК/4004561.

Ліміт відповідальності страховика по полісу № АК/4004561 становить 100 000,00 грн. Франшиза становить 1000,00 грн.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова, дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п. 16.12 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, тобто вчинення ним правопорушення, яке передбачене ст. 124 КпАП України.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 6 ст. 75 ГПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, зважаючи на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення відповідно до якої водія ОСОБА_2 було визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП набрала законної сили, то вона є обов`язковою для господарського суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В результаті даного ДТП, власнику транспортного засобу «Fiat Linea» д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано матеріального збитку .

До Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" звернувся страхувальник з приводу виплати страхового відшкодування, у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.

Позивач виходячи із ремонтної калькуляції № 6571 від 30.05.2018 року, на підставі страхового акту № СТО-18-6571/1 від 01.06.2018 та розрахунку страхового відшкодування до нього, здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 21 241,53 грн.

Таким чином, оскільки Публічне акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" визнала ДТП, яка мала місце 25.05.2018 страховим випадком та здійснила виплату страхового відшкодування потерпілій в результаті ДТП, то відповідно позовом Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", набуло права зворотної вимоги до страховика винної особи.

25.07.2018 відповідачу було направлено вимогу № 09-06-

08/5334.

30.09.2019 з метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було надіслано досудове попередження № 08-03-14/9730 з вимогою здійснити виплату страхового відшкодування.

Станом на день подання позовної заяви відповіді на заяву відповідачем не надано.

Зважаючи на те, що відповідачем не було виплачене страхове відшкодування, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією.

Згідно з ч. 2 ст. 999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас, як передбачено приписами ч. 3 ст. 985 Цивільного кодексу України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове цивільно - правову відповідальність власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом, згідно з положеннями ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями ст. 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 22.1 ст. 22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Позивачем доведений факт заподіяння шкоди, в розумінні вимог статті 1166 ЦК України, і її розмір, та право регресного відшкодування виплаченої ним суми в розмірі 20 241,53 грн на підставі статті 27 Закону України "Про страхування", статті 993 ЦК України. Відповідач докази сплати страхового відшкодування на користь позивача суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

За такими обставинами, позовні вимоги позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 20 241,53 грн обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги задовольняються в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 129, 202, 233, 236, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А; ідентифікаційний код юридичної особи 13490997) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д; ідентифікаційний код юридичної особи 00034186) страхового відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 20 241,53 грн (двадцять тисяч двісті сорок одна гривня 53 коп.), судовий збір у сумі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.). Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 січня 2020 року.

Суддя І. С. Горохов