ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" січня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3373/19

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Зарецький І.Г. на підставі довіреності;

відповідача: не з`явився.

розглянувши справу за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до відповідача Фізичної особи - підприємця Бойченко Тетяни Вікторівни про стягнення 41 859,01 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство (АТ) "Райффайзен Банк Аваль", звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Бойченко Тетяни Вікторівни про стягнення 41 859,01 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.11.2019р. відкрито провадження у справі №916/3373/19, ухвалено розглядати справу №916/3373/19 в порядку спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначено на 10.12.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.12.2019р. відкладено судове засідання по розгляду справи по суті на " 13" січня 2020 р.

13 січня 2020 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в засідання суду призначені на 10.12.2019р., та 13.01.2020р. не з`являвся. Ухвали Господарського суду Одеської області від 15.11.2019р., 10.12.2019р., були направлені за належною адресою відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, свого права на захист не використав. За приписами ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Позивач зазначає, що 14.08.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (змінено назву на Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль") - Кредитор та Фізичною особою - підприємцем Бойченко Тетяною Вікторівною - Позичальник укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №011/6307/365915, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі 40 000,00 грн., строком до 14.08.2019 року, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 29,9% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

Відповідно до умов п.3.1. Договору Кредитор за ініціативою Клієнта на здійснення операції по Рахунку з використанням спеціальних платіжних засобів та при відсутності Рахунку власних коштів надав Позичальнику кредитні кошти шляхом їх безготівкового переказу з позичкового рахунку на рахунок в межах Поточного ліміту та здійснив ініційовану Клієнтом операцію. Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору Позичальник зобов`язався протягом всього строку фактичного користування Кредитом сплачувати щомісячно Банку проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі - 29,9 % річних, крім випадав, передбачених п. п. 2.2. Договору.

Згідно п. 5.2. Договору Клієнт зобов`язався до 10 (десятого) числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення Договору) Датою розрахунку процентних платежів, забезпечити на Рахунку наявність коштів для сплати щомісячного обов`язкового платежу в сумі не менше 15 (п`ятнадцяти) відсотків від залишку заборгованості за Кредитом на Дату розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідними тарифами Банка. При цьому, залишок заборгованості за Кредитом, що береться до розрахунку щомісячного обов`язкового платежу, включає використану суму кредиту, суму нарахованих процентів, комісії та штрафів за всіма видами заборгованості, зменшену на суму не внесеного Клієнтом щомісячного обов`язкового платежу попередніх місяці. В разі недостатності на Рахунку коштів, належних до сплати клієнтом Банку за Договором в термін виконання зобов`язань Клієнта за Договором, Клієнт вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань за Договором. Отже, з укладенням Договору у Позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Договором у строки та в розмірах чітко встановлених умовами Договору.

Проте, всупереч вимогам п.2.1, п 5.1., п. 5.2. Договору Позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював щомісячне погашення кредитної заборгованості згідно Договору до 10-го числа кожного місяця, у зв`язку з чим станом на 25.10.2019 року за ним виникла кредитна заборгованість у сумі: 41859 грн. 01 коп., яка складається з заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі - 40 000 грн. 00 коп.; заборгованості за не дозволеним овердрафтом у розмірі - 1 859 грн. 01 коп.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Крім того, п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, якою відповідно до ч. 3. ст. 549 ЦК України є пеня. Відповідно до рішення Кредитора сума пені не зазначається та не стягується в рамках даного спору, однак продовжує нараховуватися, що не суперечить нормам чинного в Україні законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Так, в силу зазначених вище правових норм, та у зв`язку з невиконанням Позичальником умов Договору: несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, та у відповідності до умов Договору Позичальником вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме: Банком було направлено Позичальнику Вимогу про неналежне виконання зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість Позичальнику добровільно врегулювати заборгованість за Договором. Дана вимога була отримана Позичальником, однак, у визначені Кредитором строки не виконана, заборгованість повернуто так і не було (Копія Вимоги від 23.09.2019 року з доказами направлення додається).

Враховуючи те, що Позичальник не виконує умови Кредитного договору та вимоги Банку щодо врегулювання заборгованості, тим самим нівелюючи приписи чинного в Україні законодавства, Банк змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Відтак позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 41 859,01 грн.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, що підтверджується поштовим повідомленням, проте поштове повідомлення повернулося до Господарського суду Одеської області з відміткою пошти про відсутність адресата. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст.248 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, на підставі чинного законодавства, судом встановлено наступне.

14.08.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (змінено назву на Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль") - Кредитор та Фізичною особою - підприємцем Бойченко Тетяною Вікторівною - Позичальник укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №011/6307/365915. Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 40 000,00 грн.

Відповідно до п.1 договору умовами надання кредиту є: Розмір Кредиту: 40 000,00 (Сорок тисяч грн. 00 коп.); Валюта Кредиту: гривня; терміном погашення не пізніше 14.08.2019 року.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору Позичальник зобов`язався протягом всього строку фактичного користування Кредитом сплачувати щомісячно Банку проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі - 29,9 % річних, крім випадав, передбачених п. п. 2.2. Договору.

Відповідно до умов п.3.1. Договору Кредитор за ініціативою Клієнта на здійснення операції по Рахунку з використанням спеціальних платіжних засобів та при відсутності Рахунку власних коштів надав Позичальнику кредитні кошти шляхом їх безготівкового переказу з позичкового рахунку на рахунок в межах Поточного ліміту та здійснив ініційовану Клієнтом операцію. Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.

Згідно п. 5.2. Договору Клієнт зобов`язався до 10 (десятого) числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення Договору) Датою розрахунку процентних платежів, забезпечити на Рахунку наявність коштів для сплати щомісячного обов`язкового платежу в сумі не менше 15 (п`ятнадцяти) відсотків від залишку заборгованості за Кредитом на Дату розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідними тарифами Банка. При цьому, залишок заборгованості за Кредитом, що береться до розрахунку щомісячного обов`язкового платежу, включає використану суму кредиту, суму нарахованих процентів, комісії та штрафів за всіма видами заборгованості, зменшену на суму не внесеного Клієнтом щомісячного обов`язкового платежу попередніх місяці. В разі недостатності на Рахунку коштів, належних до сплати клієнтом Банку за Договором в термін виконання зобов`язань Клієнта за Договором, Клієнт вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань за Договором. Отже, з укладенням Договору у Позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Договором у строки та в розмірах чітко встановлених умовами Договору.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 цього ж Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.2 ст.639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі та перерахував на поточний рахунок ФОП Бойченко Тетяні Вікторівні кредитні кошти у розмірі 40 000,00грн.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення відповідних умов договору та приписів законодавства ФОП Бойченко Тетяна Вікторівна не виконала умови договору, та кредитні кошти у встановлений договором строк не повернула.

Відповідно до ст. 229 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 25.10.2019р. заборгованість ФОП Бойченко Тетяни Вікторівни становить - 41 859,01 грн., яка складається з заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі - 40 000 грн. 00 коп.; заборгованості за не дозволеним овердрафтом у розмірі - 1 859 грн. 01 коп.

Розрахунок перевірено судом та встановлено, що він відповідає умовам договору від 14.08.2017р., вимогам чинного законодавства та відносинам, що фактично склались між сторонами, а тому у повному обсязі підлягають задоволенню судом.

За таких обставин, враховуючи те, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачу, позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором №011/6307/365915 від 14.08.2017р., а саме: заборгованість за дозволеним овердрафтом у розмірі - 40 000 грн. 00 коп.; заборгованості за не дозволеним овердрафтом у розмірі - 1 859 грн. 01 коп.

При цьому, відповідач жодним чином не спростував викладені позивачем, з посиланням на докази, факти існування між сторонами фактичних відносин щодо користування кредитними коштами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 цього ж Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім доводам та запереченням позивача, в судовому засіданні обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

Відповідачем у справі доказів належного виконання своїх зобов`язань перед Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" до матеріалів справи не надано.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" цілком обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.13, 76, 86, 129, 233, 237, 240, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Фізичної особи - підприємця Бойченко Тетяни Вікторівни про стягнення 41 859,01 грн.- задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця Бойченко Тетяни Вікторівни ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, б. 9, ) заборгованості за кредитним договором №011/6307/365915 від 14.08.2017р., а саме: Заборгованість за дозволеним овердрафтом у розмірі - 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп.; заборгованості за не дозволеним овердрафтом у розмірі - 1 859 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 01 коп., 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повне рішення складено 20 січня 2020 р.

Суддя С.Ф. Гут