ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2020м. ДніпроСправа № 904/5246/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., за участю секретаря судового засідання Гаркуші К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

за участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланорін", м. Дніпро

про зобов`язання припинення виплати дивідендів за простими акціями у відповідності до статті 31 Закону України "Про акціонерні товариства"

Представники:

від позивача: Бордюг С.Д., адвокат, посвідчення №1210 від 26.08.2019, довіреність 27.11.2019

від відповідача: Чобанюк Т.М., адвокат, довіреність №52-16/110 від 26.12.2019

від третьої особи: Буря О.Є., адвокат, посвідчення №1449 від 11.10.2005, довіреність №01 від 02.12.2019

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - відповідач), в якій просить зобов`язати Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" у відповідності до ст. 31 Закону України "Про акціонерні товариства" припинити виплату дивідендів за простими акціями до моменту виконання зобов`язання щодо обов`язкового викупу Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" належних позивачу простих іменних акцій у кількості 1 (одна) штука за ціною, не нижчою за їх ринкову вартість.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2019, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.12.2019.

22.11.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланорін" надійшла заява б/н б/д про вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2019, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ланорін".

25.11.2019 представник третьої особи подав до суду клопотання, яке суд долучив до матеріалів справи.

10.12.2019 представник третьої особи подав до суду пояснення б/н від 05.12.2019 щодо позову, які суд долучив до матеріалів справи.

ТОВ "Ланорін" вважає, що позивачем не доведено порушення його прав як акціонера "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", оскільки останнім не надано згоди на відчуження належного йому майна, в тому числі на момент розгляду справи, а також не доведено наявності у нього реального (економічного) інтересу в укладенні правочину щодо викупу належних йому цінних паперів та об`єктивних фактичних обставин, які б перешкоджали позивачу укласти правочин з відповідачем в порядку статті 68 Закону України "Про акціонерні товариства". На думку ТОВ "Ланорін", обраний позивачем спосіб захисту є по суті зловживанням і направлений на створення штучних перешкод в реалізації акціонерами законних прав на отримання дивідендів.

Крім того, третя особа вважає, що положення статті 68 Закону України "Про акціонерні товариства", а відповідно і п. 1 ч. 2 ст. 31 Закону України "Про акціонерні товариства", не розповсюджуються на викуп акцій відповідача та виплату дивідендів взагалі на підставі пункту 8 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів" від 16.11.2017. Так, зазначеною нормою встановлено, що положення статті 68 Закону України "Про акціонерні товариства" не застосовуються до публічних акціонерних товариств при прийнятті рішення про зміну типу товариства за умови, якщо: статутом такого товариства передбачено функціонування та створено наглядову раду та її комітети; передбачено та сформовано наглядову раду шляхом кумулятивного голосування; наглядова рада складається не менш як на одну третину з незалежних директорів, при цьому кількість незалежних директорів становить не менше двох осіб.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 23.12.2019.

13.12.2019 відповідач подав до господарського суду відзив вих. № 52-16/1081 від 11.12.2019 на позовну заяву ОСОБА_1 про зобов`язання припинити виплати дивідендів за простими акціями, який суд долучив до матеріалів справи.

В обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач зазначив, що відповідно до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" зобов`язане здійснити виплату дивідендів у встановленому законодавством порядку, спосіб та строк на підставі відповідних рішень загальних зборів акціонерів. Крім того, за твердженням відповідача, позивачем як акціонером не вчинено всіх дій, необхідних для набуття відповідачем права власності на акції, обов`язкового викупу яких він вимагав, тому до відповідача не можуть бути застосовані обмеження щодо виплат дивідендів, встановлені статтею 31 Закону України "Про акціонерні товариства".

23.12.2019 представник позивача подав заперечення на пояснення ТОВ "Ланорін", в яких зазначив, що третя особа не наділена повноваженнями та не має права на визначення відсутності чи наявності порушення прав та законних інтересів. Крім того, позивач вважає безпідставними посилання третьої особи на пункт 8 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів" від 16.11.2017, оскільки положення цієї норми не застосовуються лише за наявності всіх трьох зазначених в ній умов. Натомість, статутом АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" не передбачена наявність незалежних директорів.

23.12.2019 відповідач подав письмові пояснення вих. № 52-16/1128 від 21.12.2019, в яких підтвердив реєстрацію позивача для участі в загальних зборах акціонерів АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" 18.10.2019 і голосування ОСОБА_1 проти прийняття рішення про зміну типу акціонерного товариства.

В судовому засіданні, призначеному на 23.12.2019, оголошено перерву до 09.01.2020.

В судове засідання, призначене на 09.01.2020, з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги.

Представники відповідача і третьої особи з`явились в судове засідання, заперечили проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні 09.01.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача і третьої особи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 є власником однієї простої іменної бездокументарної акції Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (найменування змінено на Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"), що підтверджується випискою вих. №0178/1 від 22.10.2019 про стан рахунку в цінних паперах на 22.10.2019 (арк.с. 17).

18.10.2019 відбулись позачергові загальні збори акціонерів Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", про що складено протокол (арк.с. 20-26). Відповідно до порядку денного, позачерговими загальними зборами розглянуто, зокрема, питання про прийняття рішення про зміну типу товариства з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство; запропоновано змінити тип товариства з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, доручити Генеральному директору товариства здійснити всі дії, необхідні для державної реєстрації змін, що вносяться, відповідно до вимог законодавства (питання №4 порядку денного).

З цього питання на позачергових загальних зборах акціонерів товариства 18.10.2019 більш як трьома чвертями голосів вирішено: змінити тип товариства з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство; доручено Генеральному директору товариства здійснити всі дії, необхідні для державної реєстрації змін, що вносяться, відповідно до вимог законодавства. Рішення набрало чинності з моменту складення протоколу про підсумки голосування на позачергових загальних зборах.

Як вбачається з протоколу від 18.10.2019, за прийняття рішення по питанню №4 голосувало "за" - 1 426 247 268 голосів, що складає 99,99908088%, "проти" проголосувало 10 253 голосів, що складає 0,00071887%, "утрималось" - 2 856 голосів, що складає 0,000200247%.

Позивач ОСОБА_1 на позачергових загальних зборах акціонерів 18.10.2019 голосував проти прийняття рішення про зміну типу товариства з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, що не заперечується відповідачем.

В повідомленні вих. № 52-16/826 від 24.10.2019 (арк.с. 16) відповідач роз`яснив позивачу його право вимагати обов`язкового викупу Товариством з обмеженою відповідальністю "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" простих іменних акцій за ціною 1 акція - 7,98 грн.

25.10.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою вих. б/н від 22.10.2019 (арк.с. 8) про викуп належних йому простих іменних акцій ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" у кількості одна штука за ціною, не нижчою за їх ринкову вартість, визначену відповідно до статті 8 Закону України "Про акціонерні товариства".

Листом вих. б/н від 01.11.2019 (арк.с. 15) відповідач повідомив позивача, що він не має правових підстав для задоволення вимоги, оскільки: по-перше, до неї не додані копії паспорта та ідентифікаційного номера, а також відсутня згода на оброблення персональних даних акціонера; по-друге, звернення акціонера адресоване Генеральному директору Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Порядок та умови здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством розміщених ним акцій регулюється розділом ХІІ Закону України "Про акціонерні товариства".

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" викуп акцій - це придбання акціонерним товариством за плату розміщених ним акцій.

За приписами п. 11 частини першої статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства", обов`язковий викуп акцій - це обов`язкове придбання за плату та на вимогу акціонера розміщених товариством акцій.

За змістом п. 13 частини другої статті 33 Закону України "Про акціонерні товариства", прийняття рішення про викуп товариством розміщених ним акцій віднесено до виключної компетенції загальних зборів акціонерного товариства.

Частиною першою статті 66 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що акціонерне товариство має право за рішенням загальних зборів викупити в акціонерів акції за згодою власників цих акцій. При цьому частина перша статті 66 Закону України "Про акціонерні товариства" містить вимоги до змісту рішення загальних зборів, а також закріплює обов`язок товариства придбавати акції у кожного акціонера, який приймає (акцептує) пропозицію (оферту) про викуп акцій, за ціною, вказаною в рішенні загальних зборів.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, акціонерне товариство зобов`язане викупити належні акціонерові акції (ч. 3 статті 68 Закону України "Про акціонерні товариства").

Частиною першою ст. 68 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що кожний акціонер - власник простих акцій товариства має право вимагати здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому голосуючих акцій, якщо він зареєструвався для участі у загальних зборах та голосував проти прийняття загальними зборами рішення про вчинення товариством значного правочину.

Таким чином, прийняття загальними зборами рішення про викуп акціонерним товариством розміщених ним акцій є реалізацією товариством права викупу власних акцій. Натомість, обов`язковий викуп акціонерним товариством розміщених акцій на вимогу акціонерів є його обов`язком, який виникає у товариства внаслідок прийняття загальними зборами рішення відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону України "Про акціонерні товариства".

За приписами статті 15 ЦК України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права, пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл. Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені висновки викладено в абзаці 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003.

Статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. При цьому визначений вказаними статтями перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. До інших способів судового захисту цивільних прав чи інтересів можна віднести способи, які не охоплюються переліком у названих статтях, що визначені окремими законами та договорами або застосування яких випливає із загальних положень про судовий захист.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04. 2005.

Суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом зобов`язання припинення виплати дивідендів не може розцінюватися як ефективний в розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки зі змісту позовної заяви незрозуміло, яким чином зазначена вимога забезпечить ефективне поновлення порушеного права позивача щодо обов`язкового викупу належних йому акцій відповідачем.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Натомість, як вбачається зі змісту листа відповідача б/н від 01.11.2019 (арк.с. 15), підставою для відмови у викупі акцій є ненадання документів, що підтверджують відомості про фізичну особу, ненадання згоди на оброблення персональних даних і недотримання позивачем вимог щодо оформлення документа. Відтак, без виконання вищезазначених умов задоволення позовних вимог не матиме наслідком реальний захист права і не призведе до відновлення прав та інтересів позивача.

З урахуванням викладеного, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ), за участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланорін" (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22, кімн. 158, ), про зобов`язання припинення виплати дивідендів за простими акціями у відповідності до ст. 31 Закону України "Про акціонерні товариства" - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.01.2020.

Суддя А.Є. Соловйова