РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2020Справа № 910/15488/19
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київцентртепло», м. Київ

про стягнення 5 427,82 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальний заклад Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня" (позивач) звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київцентртепло" (відповідач) суми основної заборгованості в розмірі 5 427,82 грн, посилаючись на неповну оплату відповідачем вартості комунальних послуг за Договором про відшкодування комунальних послуг від 27.10.2014 року.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, будинок 18/24, направлялась ухвала суду від 07.11.2019 року.

Проте, до суду повернулось поштове відправлення, адресоване відповідачу, а саме №424, яке відповідно до повідомлень підприємства поштового зв`язку з відбитком календарного штемпелю не вручене під час доставки та повернуто до суду.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення з відбитком календарного штемпелю про повернення поштового відправлення вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №910/15488/19 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву до суду не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. у період з 02.01.2020 року по 11.01.2020 року у відпустці, суд здійснює розгляд справи, відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у перший робочий день після виходу з відпустки - 13.01.2020 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2014 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено Договір про відшкодування комунальних витрат (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого балансоутримувач забезпечує надання послуг по обслуговуванню, експлуатації та інших послуг передбачених даним Договором індивідуально визначено майна: окремій будівлі (котельня) (надалі - будівля), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Багговутівська, 1, а також утримання прибудинкової території, а орендар бере зобов`язання оплачувати послуги балансоутримувача пропорційно до займаної площі в цій будівлі.

Замовник користується нежитловим приміщенням площею 190,00 кв.м., яке розташоване в окремій будівлі (котельні), за адресою: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 1 (надалі - майно) відповідно до Договору оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області №20/14 від 27.10.2014 року. (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 3.2.1. Договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити плату за надані послуги.

Виконавець не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику рахунки фактури, а також акт наданих послуг, в якому вказується кількість та вартість наданих послуг. Оплата послуг здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця на протязі 10 днів після подання виконавцем документів, визначених в п. 4.1. цього Договору. Можлива оплата послуг готівкою через касу виконавця. (п.п. 4.1. та 4.2. Договору).

Цей Договір укладено з 27.10.2014 року по 26.09.2017 року включно. (п. 8.4. Договору).

На виконання умов Договору позивачем понесено витрати в розмірі 5 427,82 грн на наступні комунальні послуги:

- витрати з електропостачання для побутових потреб працівників котельні: акт відшкодування комунальних послуг за березень 2017 року від 31.03.2017 року на суму 1 607,20 грн, акт відшкодування комунальних послуг за квітень 2017 року від 30.04.2017 року на суму 1 607,20 грн;

- витрати на холодну воду для потреб працівників котельні: акт відшкодування комунальних послуг за березень 2017 року від 31.03.2017 року на суму 333,45 грн, акт відшкодування комунальних послуг за квітень 2017 року від 30.04.2017 року на суму 333,45 грн;

- витрати пов`язані з утриманням орендованого приміщення: акт відшкодування комунальних послуг за березень 2017 року від 31.03.2017 року на суму 82,19 грн; акт відшкодування комунальних послуг за квітень 2017 року від 30.04.2017 року на суму 82,19 грн; акт відшкодування комунальних послуг за жовтень 2017 року від 31.10.2017 року на суму 82,19 грн; акт відшкодування комунальних послуг за січень 2018 року від 31.01.2017 року на суму 82,19 грн; акт відшкодування комунальних послуг за лютий 2018 року від 28.02.2017 року на суму 82,19 грн; акт відшкодування комунальних послуг за березень 2018 року від 31.03.2017 року на суму 82,19 грн; акт відшкодування комунальних послуг за квітень 2018 року від 30.04.2017 року на суму 82,19 грн; акт відшкодування комунальних послуг за травень 2018 року від 31.05.2017 року на суму 82,19 грн; акт відшкодування комунальних послуг за червень 2018 року від 30.06.2017 року на суму 82,19 грн; акт відшкодування комунальних послуг за липень 2018 року від 31.07.2017 року на суму 82,19 грн; акт відшкодування комунальних послуг за серпень 2018 року від 31.08.2017 року на суму 82,19 грн; акт відшкодування комунальних послуг за вересень 2018 року від 30.09.2017 року на суму 642,43 грн.

В подальшому між сторонами підписано Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 року по 01.10.2018 року, відповідно до якого за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування понесених позивачем витрат на комунальні послуги в розмірі 5 427,82 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначив, що заборгованість відповідача становить 5 427,82 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає Договір про відшкодування комунальних послуг від 27.10.2014 року як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, оскільки цей Договір був укладений у зв`язку з попередньо укладеним Договором оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області №20/14 від 27.10.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно приписів ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч. 1 ст. 193 ГК України.

Положеннями ст. 525 ЦК України та ч. 7 ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, крім випадку, коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Матеріалами справи (актами відшкодування комунальних послуг, переліченими вище) підтверджується факт отримання відповідачем комунальних послуг на суму в розмірі 54 427,82 грн.

Більше того, факт отримання вказаних вище комунальних послуг підтверджується відповідачем в підписаному сторонами Акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 року по 01.10.2018 року.

Суд зазначає, що доказів того, що відповідачем повернуто орендоване майно позивачу, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, що вбачається з матеріалів справи та не заперечено відповідачем, станом на час звернення позивача до суду, за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування комунальних послуг в розмірі 5 427,82 грн.

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата послуг здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця на протязі 10 днів після подання виконавцем документів, визначених в п. 4.1. цього Договору.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п. 4.2. Договору, строк з оплати комунальних послуг настав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку ціни позову за визначений вище період, який судом перевірено та з яким суд погоджується, позивачем було нараховано до сплати відшкодування комунальних послуг в розмірі 5 427,82 грн. Строк виконання відповідачем обов`язку з оплати вказаних сум є таким, що настав. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача відшкодування комунальних послуг є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму в розмірі 5 427,82 грн.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу в загальному розмірі 5 427,82 грн.

Судовий збір позивача, у розмірі 1 921,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київцентртепло» (ідентифікаційний код 39391808, місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 18/24) на користь Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» (ідентифікаційний код 01993701, місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 1) суму коштів в розмірі 5 427,82 грн (п`ять тисяч чотириста двадцять сім гривень 82 копійки) та суму судового збору в розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов