ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

16 січня 2020 року Справа № 926/2888/19

Суддя Господарського суду Чернівецької області Ковальчук Т.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Рустель про відвід судді у справі № 926/2888/19

за позовом Чернівецької міської ради, м. Чернівці,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Рустель, м. Київ,

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 433702,74 грн.,

за участю представників сторін не викликалися,

В С Т А Н О В И В :

Чернівецька міська рада звернулась до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою про стягнення на її користь з Товариства з обмеженою відповідальністю Рустель, м. Київ, безпідставно збережених коштів за період з 23.08.2016 по 30.03.2017 у сумі 433702,74 грн. за використання без правовстановлюючих документів земельної ділянки площею 0,5382 га, яка знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Ярослава Мудрого, 33-Б, під кадастровим номером :41:002:0004.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2019 позовну заяву Чернівецької міської ради до ТОВ Рустель про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 433702,74 грн. передано на розгляд судді Байталюку В.Д.

Ухвалою від 23.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.01.2020, відповідачеві встановлено строк до 16 календарних днів з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позов та доказів на його підтвердження.

У ході підготовчого засідання 14.01.2020 під час з`ясування питань щодо наявності відводів складу суду адвокат відповідача ТОВ Рустель подав заяву від 14.01.2020 про відвід судді Байталюка В.Д. у справі № 926/2888/19.

За результатами розгляду заяви ТОВ Рустель про відвід судді Байталюка В.Д. суд, який розглядає справу, дійшов висновку про необґрунтованість відводу, тому ухвалою від 14.01.2020 в порядку статті 39 Господарського процесуального кодексу України зупинив провадження у справі до вирішення питання про відвід судді Байталюка В. Д. у встановленому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2020 заяву ТОВ Рустель про відвід судді Байталюка В.Д. передано на розгляд судді Ковальчук Т.І.

Розглянувши заяву ТОВ Рустель від 14.01.2020 про відвід судді Байталюка В.Д. у справі № 926/2888/19, суд встановив наступне.

В обґрунтування зазначеної заяви відповідач вказав на те, що існує пряма заінтересованість судді Байталюка В.Д. у результатах розгляду і вирішення справи саме Господарським судом Чернівецької області та на користь Чернівецької міської ради, про що свідчить відкриття провадження у справі № 926/2888/19 незважаючи на те, що за територіальною підсудністю ця справа не може розглядатись Господарським судом Чернівецької області, а має розглядатись за місцем знаходження відповідача. Також у заяві відповідач вказує на інші обставини, які викликають у нього сумнів у неупередженості судді Байталюка В.Д. та недовіру до судді, позаяк саме цей суддя незаконно відмовив представнику відповідача у задоволенні заяви про відвід судді Желіка Б.Є. в аналогічній справі № 926/2655/19 з аналогічною позовною вимогою, проігнорувавши об`єктивні факти та обставини, в тому числі щодо непідсудності справи Господарському суду Чернівецької області.

Частиною другою статті 38 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Зокрема, відповідно до пунктів 3 та 5 частини 1 статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України Про судоустрій і статус суддів кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Частиною четвертою статті 11 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Визначення юридичного змісту оціночної категорії безсторонній суд зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Білуха проти України (Заява № 33949/02) від 9 листопада 2006 року вказано: стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Європейський суд з прав людини також звертає увагу на те, що для вирішення питання про незалежність суду з точки зору статті 6 § 1 Конвенції необхідно брати до уваги серед іншого, ... існування гарантій проти зовнішнього тиску та наявність зовнішніх ознак незалежності (п. 80 рішення Суду по справі Салов проти України № 65518/01 від 06.09.2005 року).

У світлі прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім (див.: Hauschidt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A. No. 154, p. 48).

Відповідно до статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 1 статті 24 Конституції України закріплено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України Про судоустрій та статус суддів здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Дослідивши зміст доводів відповідача, суд дійшов висновку, що заявлений ним відвід судді Байталюку В.Д. обґрунтований, по суті, незгодою з процесуальними рішеннями судді щодо відмови у задоволенні заяви про відвід судді Желіка Б.Є. згідно з ухвалою від 19.12.2019 у справі № 926/2655/19 та щодо відкриття провадження у справі № 928/2888/19 згідно з ухвалою від 23.12.2019.

Разом з тим, підставами для відводу судді можуть бути лише конкретні обставини, які викликають обґрунтований сумнів в неупередженості такого судді. При цьому незгода з процесуальними рішеннями судді до таких обставин не належить, що прямо передбачено нормою частини 4 статті 35 ГПК України.

Конституційний Суд України в рішенні від 23.05.2001 № 6-рп/2001зазначив, що судоустрій і судочинство визначаються виключно законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції, та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

У пункті 55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи, щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що судові помилки щодо процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Отже, незгода відповідача з процесуальними рішеннями судді Байталюка В. Д. як у даній справі, так і в справі № 926/2655/19, не може бути підставою для його відводу та не свідчить і не може свідчити про упередженість та необ`єктивність судді.

Положення частини третьої статті 38 Господарського процесуального кодексу України про те, що відвід повинен бути вмотивованим, слід розуміти, зокрема, таким чином, що відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та ґрунтуватися на конкретних доказах.

З аналізу процесуального законодавства слідує, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, та/або обставини, пов`язані з прийняттям суддею рішень з інших справ.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши викладені у заяві від 14.01.2020 обставини, на які відповідач посилається в обґрунтування відводу судді Байталюка ВД., суд встановив, що зазначені обставини не надають підстав для висновку про упередженість, необ`єктивність та/чи небезсторонність судді в розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, заява ТОВ Рустель від 14.01.2020 про відвід судді Байталюка В. Д. є необґрунтованою, викладені в ній обставини не підтвердженою належними та допустимими доказами, тому заявлений відповідачем відвід судді задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 35, 36, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Рустель від 14.01.2020 про відвід судді Байталюка В.В. у справі № 926/2888/19 відмовити.

2. Справу № 926/2888/19 повернути раніше визначеному складу суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.01.2020.

Суддя Ковальчук Т.І.