ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. ОдесаСправа № 30/56-07-1327
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран,

секретар судового засідання - І.В. Іванов,

за участю представників сторін:

від Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком" в особі філії „Утел": не з`явився

від Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест": О.С. Пойденко

від Першого Київського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області: Ю.С. Сокол

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.10.2019 (суддя Рога Н.В., м. Одеса, повний текст ухвали складено 29.10.2019) про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність органу ДВС

у справі № 30/56-07-1327

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком" в особі філії „Утел"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма „Цифрові системи зв`язку" (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю „ЦСС")

про розірвання договору та стягнення

за участю Першого Київського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.06.2007 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком" (далі - ВАТ „Укртелеком") в особі філії „Утел" до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми „Цифрові системи зв`язку" (далі - ТОВ ВКФ „Цифрові системи зв`язку") задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні у сумі 629388,96 грн., 3% річних у сумі 4668,93 грн., витрати зі сплати держмита у сумі 6340 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 118 грн., у решті позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2007 рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2007 скасовано частково: у задоволенні позову ВАТ „Укртелеком" в особі філії „Утел" про стягнення з ТОВ ВКФ „Цифрові системи зв`язку" 3% річних у сумі 4668 грн. 93 коп. та 6866 грн. 42 коп. інфляційних втрат відмовлено. Стягнуто з ТОВ ВКФ „Цифрові системи зв`язку" на користь ВАТ „Укртелеком" в особі філії „Утел" 6465,57 грн. судових витрат, у т.ч. з урахуванням перегляду судового рішення в апеляційному порядку. В решті рішення залишено без змін.

На виконання вищезазначеної постанови 02.10.2007 Господарським судом Одеської області видано відповідні накази.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.03.2008 здійснено заміну відповідача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма „Цифрові системи зв`язку" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю „ЦСС" (далі - ТОВ „ЦСС").

Ухвалою місцевого господарського суду від 25.03.2008 затверджено мирову угоду, укладену 29.01.2008 між ВАТ „Укртелеком" в особі філії „Утел" та ТОВ "ЦСС", з урахуванням клопотання про надання ТОВ „ЦСС" розстрочення.

15.10.2019 до Господарського суду Одеської області надійшла скарга ПрАТ "Фарлеп-Інвест» на бездіяльність Першого Київського відділу Державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області в порядку ст.339 ГПК України, в якій скаржник просив визнати протиправною бездіяльність вказаного відділу ДВС; скасувати арешт нерухомого майна (реєстр.№ обтяження 6846831), накладений на квартиру ПрАТ "Фарлеп-Інвест" за адресою: м.Одеса, вул.Дніпропетровська дорога (Семена Палія),108, кв. 338, підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №АН №329364 від 22.01.2008 Першого відділу ДВС Київського районного управління юстиції у м.Одесі; скасувати арешт нерухомого майна (реєстр.№ обтяження 6846749), накладений на нежилі приміщення, що складають 8/100 частин цокольного поверху ПрАТ "Фарлеп-Інвест" за адресою: м.Одеса, вул.Армійська, 17-а, підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №АН №329364 від 22.01.2008 Першого відділу ДВС Київського районного управління юстиції у м.Одесі.

Скарга обґрунтована тим, що ПрАТ "Фарлеп-Інвест" є власником нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дніпропетровська дорога (Семена Палія), 108, кв. 338 , загальною площею 52,1 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.2003, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В., зареєстрованого у реєстрі за №5176, та нежитлових приміщень в м.Одесі по вул. Армійська 17-а, на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 22.09.1999 та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №9034738, виданого 23.11.2005. При цьому, покупцем об`єктів було ТОВ ВКФ "Цифрові системи зв`язку", яке було реорганізовано в ТОВ "ЦСС", правонаступником якого згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є ПрАТ "Фарлеп-Інвест", що підтверджується також Статутом останнього. Так, як стверджує скаржник, у зв`язку із завершенням відповідного виконавчого провадження держвиконавець повинен був здійснити низку заходів, пов`язаних із закінченням виконавчого провадження, однак арешт з вказаного вище майна не знято. Така бездіяльність державного виконавця, на думку ПрАТ "Фарлеп-Інвест", є неправомірною та такою, що порушує права даного товариства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.10.2019 у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" на бездіяльність Першого Київського відділу Державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області у справі №30/56-07-1327 відмовлено. Ухвала суду мотивована відсутністю правових підстав для задоволення зазначеної скарги. Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ПрАТ "Фарлеп-Інвест" звернулось із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вказану ухвалу і прийняти нове рішення про задоволення скарги, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт стверджує, що господарським судом першої інстанції було помилково встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що сторони виконавчого провадження надали до органу ДВС інформацію щодо укладеної мирової угоди. Скаржник наполягає на тому, що у зв`язку з укладенням та виконанням сторонами виконавчого провадження мирової угоди відповідне виконавче провадження підлягало завершенню відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999, а саме у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а арешт слід було зняти. Не погоджується скаржник також із висновком суду про те, що ПрАТ "Фарлеп-Інвест" не надано доказів того, що це товариство є стороною виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу орган ДВС просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

У судовому засіданні 14.01.2020 представники скаржника та органу ДВС підтримали свої правові позиції щодо оскаржуваної ухвали суду. Представник позивача не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні.

Заслухавши представників скаржника та органу ДВС, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції, на виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2007 у справі №30/56-07-1327 Господарським судом Одеської області 02.10.2007 видано накази про стягнення з ТОВ ВКФ „Цифрові системи зв`язку" на користь ВАТ „Укртелеком" в особі філії „Утел" інфляційних у сумі 622522 грн. 54 коп. та 6465 грн. 57 коп. судових витрат, у т.ч. з урахуванням перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

У зв`язку із невиконанням боржником у встановлений державним виконавцем строк у добровільному порядку рішення суду у справі № №30/56-07-1327 державним виконавцем Першого відділу ДВС Київського районного управління юстиції у м.Одесі 22.01.2008 був накладений арешт на квартиру ТОВ ВКФ „Цифрові системи зв`язку" за адресою: м.Одеса, вул.Дніпропетровська дорога (Семена Палія),108, кв. 338 , та на нежилі приміщення, що складають 8/100 частин цокольного поверху за адресою: м.Одеса, вул.Армійська , 17-а .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.03.2008 здійснено заміну відповідача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма „Цифрові системи зв`язку" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю „ЦСС".

У той же день, 25.03.2008, ухвалою місцевого господарського суду було затверджено мирову угоду, укладену 29 січня 2008 року між ВАТ „Укртелеком" в особі філії „Утел" та ТОВ "ЦСС", з урахуванням клопотання про надання ТОВ „ЦСС" розстрочення.

При цьому, як зазначив місцевий господарський суд, доказів того, що сторони виконавчого провадження - ТОВ ВКФ „Цифрові системи зв`язку", його правонаступник - ТОВ «ЦСС» та ВАТ „Укртелеком" в особі філії „Утел" надали до органу ДВС інформацію щодо укладеної мирової угоди, погашення заборгованості матеріали справи не містять.

28.03.2008 держвиконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення постанови) та виконавчі документи направлено до Першого відділу ДВС Приморського районного управління юстиції у м. Одесі для виконання за належністю, матеріали виконавчого провадження передані на зберігання до архіву.

Відповідно до пункту 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відтак, у зв`язку із закінченням строків зберігання виконавчі провадження за 2008 рік були знищені у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» указав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Колегія суддів зазначає, що сторонами у виконавчому провадженні, відкритому на виконання виданих судом наказів від 02.10.2007 у справі №30/56-07-1327, були ТОВ ВКФ „Цифрові системи зв`язку" (боржник) та ВАТ „Укртелеком" в особі філії „Утел" (кредитор).

Статтею 339 ГПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частинами 1, 2 статті 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Отже, приписами статті 334 ГПК України передбачено, що саме за заявою сторони, державного або приватного виконавця суд замінює сторону виконавчого провадження у разі вибуття її правонаступником. Можливості заміни такої сторони за ініціативою суду вищенаведене положення не містить.

Однак, як зауважив місцевий господарський суд та не заперечував представник скаржника у засіданні суду апеляційної інстанції, із заявою про заміну сторони її правонаступником як в порядку ст.25 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) або ст.52 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), так і в порядку ст. 334 ГПК України ПрАТ "Фарлеп-Інвест" до суду не зверталося.

Отже, ПрАТ "Фарлеп-Інвест" не було стороною виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт на вищезгадані об`єкти нерухомості, а відтак, не мало право звертатись до господарського суду із скаргою на бездіяльність органу ДВС в порядку ст. 339 ГПК України.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами і які повністю відкидають можливість судового захисту особи у господарському суді.

Випадки, коли суд може закрити провадження у справі встановлені статтею 231 ГПК України, зокрема, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 25.10.2019 підлягає скасуванню, а провадження за скаргою ПрАТ "Фарлеп-Інвест" слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на те, що спори щодо оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця за участю особи, яка не є стороною виконавчого провадження, підлягають розгляду саме в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 815/2255/16.

Витрати зі сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвали в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на ПрАТ "Фарлеп-Інвест".

Керуючись ст.ст. 231, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПрАТ "Фарлеп-Інвест" задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.10.2019 у справі № 30/56-07-1327 скасувати.

Провадження за скаргою ПрАТ "Фарлеп-Інвест" закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.01.2020.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран