ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" січня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/123/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., розглядаючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Контакт-Юг" від 15.01.2020р. вх. № ГСОО 2-41/20 про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Контакт-Юг" до Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ" про стягнення 867951,99 грн.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Контакт-Юг" про забезпечення позову від 15.01.2020р. вх. № ГСОО 2-41/20 розглядається судом відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України без повідомлення учасників справи.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „Контакт-Юг" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ" про стягнення 867951,99 грн.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду Товариством з обмеженою відповідальністю „Контакт-Юг" подано заяву про забезпечення позову від 15.01.2020р. вх. №ГСОО 2-41/20, у якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову про стягнення заборгованості шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі ціни позову - 867951,99 грн., які обліковуються на розрахункову рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ" () №НОМЕР_1 в ВАТ АБ „Південний" у м. Одеса, МФО 328209.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову вх. № ГСОО 2-41/20 від 15.01.2020р., Товариством з обмеженою відповідальністю „Контакт-Юг" було зазначено суду наступне.

Предметом позову є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ" заборгованості у загальному розмірі 867951,99 грн. в зв`язку з невиконанням умов укладених договорів. Необхідність забезпечення позову полягає в тому, що на цей час відповідач не виконує своїх обов`язків за укладеними договорами.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю „Контакт-Юг" та Товариством з обмеженою відповідальністю „АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ" було укладено Договір охорони №11/19 від 31 січня 2019р., Договір охорони №12/19 від 31 січня 2019р., Договір охорони №13/19 від 31 січня 2019р., Договір охорони №14/19 від 31 січня 2019р., Договір охорони №15/19 від 31 січня 2019р., Договір охорони №16/19 від 31 січня 2019р.

Також між Товариством з обмеженою відповідальністю „Контакт-Юг" та Товариством з обмеженою відповідальністю „АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ" 19 липня 2019р. було укладено Договір про надання послуг патрулювання №07/19.

Позивач зазначає, що в порушення умов вищезазначених договорів, ст.ст. 173-175, 193 Господарського кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю „АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ" ігнорує вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Контакт-Юг" про оплату коштів.

В обґрунтування поданої заяви позивачем було зазначено суду, що після пред`явлення вимоги щодо сплати заборгованості, шляхом скерування претензій на адресу відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю „АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ" у своїх відповідях на претензії запевняло про погашення заборгованості у строк до 31 грудня 2019р., однак, як зазначає позивач, всупереч гарантій заборгованість не була погашена.

За таких обставинах, на думку позивача, існує очевидна необхідність про забезпечення позову, оскільки, якщо позов не буду забезпечений, то у подальшому можливість виконання рішення буде ускладнена та права позивача на одержання боргової суми будуть порушені.

На підставі викладеного та зазначеного, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову про стягнення заборгованості шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі ціни позову - 867951,99 грн., які обліковуються на розрахункову рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ" () №НОМЕР_1 в ВАТ АБ „Південний" у м. Одеса, МФО 328209.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Контакт-Юг" про забезпечення позову від 15.01.2020р. вх. № ГСОО 2-125/20, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих позивачем, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю „Контакт-Юг" та Товариством з обмеженою відповідальністю „АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ" виникли на підставі укладених між ними наступних договорів: Договору охорони №11/19 від 31 січня 2019р., Договору охорони №12/19 від 31 січня 2019р., Договору охорони №13/19 від 31 січня 2019р., Договору охорони №14/19 від 31 січня 2019р., Договору охорони №15/19 від 31 січня 2019р., Договору охорони №16/19 від 31 січня 2019р.

Також між Товариством з обмеженою відповідальністю „Контакт-Юг" та Товариством з обмеженою відповідальністю „АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ" 19 липня 2019р. було укладено Договір про надання послуг патрулювання №07/19.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Положеннями абз. 1 ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16).

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано позитивне вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Між тим, на переконання суду, у заяві позивача про забезпечення позову відсутні посилання на наявність будь-яких доказів задля встановлення обставин, з якими позивачем пов`язується необхідність застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, господарський суд зазначає, що така підстава, як факт ухилення відповідача від виконання зобов`язань за спірними договорами, не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, а невиконання зобов`язань відповідачем ще потребує доведення, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення поданого позову.

Згідно з ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю „Контакт-Юг" у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

Керуючись ст.ст.136-138, 140, 234, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю „Контакт-Юг" у задоволенні заяви про забезпечення позову від 15.01.2020р. вх. № ГСОО 2-125/20 у справі № 916/123/20.

Ухвала набирає чинності 16.01.2020р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко