ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2020м. ДніпроСправа № 904/4969/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е., розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРО-КРАСТ ПЛЮС", м. Харків

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "КАТЕРИНОСЛАВСЬКЕ МОЛОКО", м. Дніпро

про стягнення основного боргу у розмірі 96 387,36грн., пені у розмірі 65 383,10грн. за договором поставки №1/13/03/2019 від 13.03.2019

Представники: справу розглянуто без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРО-КРАСТ ПЛЮС" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "КАТЕРИНОСЛАВСЬКЕ МОЛОКО" (далі - відповідач) про стягнення основного боргу у розмірі 96 387,36грн., пені у розмірі 65 383,10грн. за договором поставки №1/13/03/2019 від 13.03.2019.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення доводів позовної заяви.

13.03.2019 між сторонами укладено договір поставки 1/13/03/2019.

03.05.2019 позивачем відповідачу було поставлено добавку технологічну для молоковмісних продуктів ФП рец. №17 Ультрамілк MZ у кількості 200 кг. на загальну суму 19 104,00грн., що підтверджується видатковою накладною №114 від 03.05.2019.

05.04.2019 позивачем відповідачу було поставлено добавку технологічну для молоковмісних продуктів ФП рец. №17 Ультрамілк MZ у кількості 40 кг. на загальну суму 3 820,80грн., що підтверджується видатковою накладною №87 від 05.04.2019.

11.04.2019 позивачем відповідачу було поставлено добавку технологічну для молоковмісних продуктів ФП рец. №17 Ультрамілк MZ у кількості 400 кг. на загальну суму 38 352,00грн., що підтверджується видатковою накладною №93 від 11.04.2019.

02.05.2019 позивачем відповідачу було поставлено добавку технологічну для молоковмісних продуктів ФП рец. №17 Ультрамілк MZ у кількості 200 кг. та добавку технологічну для молоковмісних продуктів БС рец. №6, Термолінк СІТ на загальну суму 22 137,60грн., що підтверджується видатковою накладною №109 від 02.05.2019.

28.03.2019 позивачем відповідачу було поставлено добавку технологічну для молоковмісних продуктів ФП рец. №17 Ультрамілк MZ у кількості 120 кг. та добавку технологічну для молоковмісних продуктів БС рец. №6, Термолінк СІТ на загальну суму 12 972,96грн., що підтверджується видатковою накладною №75 від 28.03.2019.

Таким чином, загальна вартість поставленого позивачем відповідачу товару становить у загальному розмірі 96 387,36грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 65 383,10 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2019, справу № 904/4969/19 передано судді Петренко Наталії Едуардівні.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2019 позовну заяву залишено без руху.

20.11.2019 на виконання зазначеної ухвали позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику часників справи за наявними матеріалами.

Щодо строку для подачі відзиву.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідач отримав 06.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 10.12.2019.

Відповідачу в ухвалі від 25.11.2019 роз`яснено право на надання відзиву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, строк для подачі відзиву з урахуванням поштового обігу до 31.12.2019 (21.12.2019 плюс 10 діб = 25.12.2019).

В ухвалі від 12.11.2019 встановлено строк для вчинення процесуальних дій до 25.12.2019.

Станом на 25.12.2019 та 31.12.2019 відповідачем відзив на позов не надано.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

09.01.2020 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, суд -

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРО-КРАСТ ПЛЮС" (позивач за договором - Постачальник) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "КАТЕРИНОСЛАВСЬКЕ МОЛОКО" (відповідач за договором - Покупець) укладено договір поставки №1/13/03/2019 від 13.03.2019.

Предметом договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Найменування, асортимент, кількість товару, ціна за одиницю та вартість партії товару зазначаються у видаткових накладних постачальника. (пункт 1.1, 1.2. Договору).

Кожна партія товару супроводжується видатковою накладною, яка складається на підставі заявки покупця. (пункт 2.2. Договору).

Ціна договору. Ціна товару та вартість партії визначається у видаткових накладних. Загальна ціна договору являє собою сумарну ціну товару, що поставляється в рамках даного договору згідно видаткових накладних. В загальну ціну договору включена вартість тари, упаковки товару тощо. (4.1., 4.2. Договору).

Строк дії договору. Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1. цього договору та діє до 31.12.2018. У випадку, якщо не пізніше, ніж за 1 місяць до закінчення дії цього договору жодна із сторін письмове не повідомить іншу сторону про бажання припинити його дію, цей договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах. (пункт 8.1, 8.2. Договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

А силу вимог статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір поставки №1/13/03/2019 від 13.03.2019 є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 статті 265 Господарського кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

03.05.2019 позивачем відповідачу було поставлено добавку технологічну для молоковмісних продуктів ФП рец. №17 Ультрамілк MZ у кількості 200 кг. на загальну суму 19 104,00грн., що підтверджується видатковою накладною №114 від 03.05.2019.

05.04.2019 позивачем відповідачу було поставлено добавку технологічну для молоковмісних продуктів ФП рец. №17 Ультрамілк MZ у кількості 40 кг. на загальну суму 3 820,80грн., що підтверджується видатковою накладною №87 від 05.04.2019.

11.04.2019 позивачем відповідачу було поставлено добавку технологічну для молоковмісних продуктів ФП рец. №17 Ультрамілк MZ у кількості 400 кг. на загальну суму 38 352,00грн., що підтверджується видатковою накладною №93 від 11.04.2019.

02.05.2019 позивачем відповідачу було поставлено добавку технологічну для молоковмісних продуктів ФП рец. №17 Ультрамілк MZ у кількості 200 кг. та добавку технологічну для молоковмісних продуктів БС рец. №6, Термолінк СІТ на загальну суму 22 137,60грн., що підтверджується видатковою накладною №109 від 02.05.2019.

28.03.2019 позивачем відповідачу було поставлено добавку технологічну для молоковмісних продуктів ФП рец. №17 Ультрамілк MZ у кількості 120 кг. та добавку технологічну для молоковмісних продуктів БС рец. №6, Термолінк СІТ на загальну суму 12 972,96грн., що підтверджується видатковою накладною №75 від 28.03.2019.

Дослідивши зазначені видаткові накладні, Господарський суд констатує, що останні підписані представниками сторін, підписи, яких засвідчено печатками підприємств позивача та відповідача.

Відтак, зазначені видаткові накладні №114 від 03.05.2019, №87 від 05.04.2019, №93 від 11.04.2019, №109 від 02.05.2019, №75 від 28.03.2019 є належними доказами поставки товару позивачем відповідачу.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи, що даний вид договору є оплатним, тому обов`язок постачальника за договором поставити товар, відповідає обов`язку покупця оплатити його вартість.

Оскільки, докази повної оплати отриманого від позивача товару матеріали справи не містять, господарський суд застосовує положення статті 692 Цивільного кодексу України та констатує, що строк оплати товару за накладними настав.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в розмірі 96 387,36 грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню у цій частині.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 6.1. Договору у випадку прострочення постачальником строку поставки товару, постачальник виплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від ціни непоставленого (недопоставленого) товару за кожний день прострочення.

Положеннями статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивач нарахував відповідачу пеню у загальному розмірі 65 383,10 грн. (за періоди: з 18.05.2019 - по 22.10.2019 на суму заборгованості 19 104,00грн.; з 17.05.2019 - по 22.10.2019 на суму заборгованості 22 137,60грн.).

Господарський суд перевірив розрахунки пені та визнав їх арифметично та методологічно правильними, а вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, Господарський суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приходить до висновку, що судові витрати у справі покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241, 247-252, 254-259, п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРО-КРАСТ ПЛЮС" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "КАТЕРИНОСЛАВСЬКЕ МОЛОКО" про стягнення основного боргу у розмірі 96 387,36грн., пені у розмірі 65 383,10грн. за договором поставки №1/13/03/2019 від 13.03.2019 - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "КАТЕРИНОСЛАВСЬКЕ МОЛОКО" (49083, м. Дніпро, вул. Аржанова, 2, офіс 33; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРО-КРАСТ ПЛЮС" (61002, м. Харків, вул. Петровського, 5; ) основну заборгованість у сумі 96 387,36 грн. (дев`яносто шість тисяч триста вісімдесят сім грн. 36 коп.), пеню в сумі 65 383,10 грн. (шістдесят п`ять тисяч триста вісімдесят три грн. 10 коп.) та судовий збір в сумі 2 426,56 грн. (дві тисячі чотириста двадцять шість грн. 56 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРО-КРАСТ ПЛЮС" (61002, м. Харків, вул. Петровського, 5; ).

Боржник: Сільськогосподарський виробничий кооператив "КАТЕРИНОСЛАВСЬКЕ МОЛОКО" (49083, м. Дніпро, вул. Аржанова, 2, офіс 33; ).

Повний текст рішення підписано 09.01.2020.

Суддя Н.Е. Петренко