ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. ОдесаСправа № 6-31-23/117-09-5040
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Колоколова С.І., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Клименко О.В.

за участю представників учасників справи:

від Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк, м. Київ не з`явився;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН УКРАЇНА", м. Одеса не з`явився.

від Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН МОТОРС", м. Одеса не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.09.2019 року , м. Одеса, головуючий суддя Демешин О.А., судді Щавинська Ю.М., Гут С.Ф., повний текст ухвали складено 17.09.2019 року

у справі № 6-31-23/117-09-5040

за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк, м.Київ

до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН УКРАЇНА", м. Одеса, Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН МОТОРС", м. Одеса

про стягнення 3 223 301,98 дол. США та 1339,43 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви та ухвали суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2010 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 (головуючий суддя Демешин О.А., судді Панченко О.Л., Петренко Н.Д.) позов Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк, м.Київ задоволено повністю, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН УКРАЇНА", м. Одеса та Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН МОТОРС", м. Одеса на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк, м. Київ 3 163 371 доларів США 79 центів боргу по кредиту, 58 038 доларів США 90 центів боргу по процентам, 1 890 доларів США 29 центів пені по простроченим процентам, 1 339 грн. 43 коп. інфляційних, 3 184 доларів США 79 центів держмита та 236 гривень витрат на ІТЗ судового процесу.

26.11.2010 року на виконання вищезазначеного рішення Господарським судом Одеської області було видано відповідний наказ.

09.09.2019 року Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу дублікату наказу та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, в якій заявник просив суд видати дублікат наказу Господарського суду Одеської області від 26.11.2010 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 для пред`явлення до виконання з метою стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН МОТОРС", м. Одеса на користь Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ боргу; поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Одеської області від 26.11.2010 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН МОТОРС", м. Одеса на користь Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ боргу.

Заява мотивована тим, що рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2010 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 на користь заявника грошові кошти були стягнуті солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН УКРАЇНА", м.Одеса та Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН МОТОРС", м. Одеса, проте наказ був виданий один, який було пред`явлено до виконання для стягнення грошових коштів саме з Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН УКРАЇНА", м. Одеса, а пред`явити наказ до виконання щодо стягнення боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН МОТОРС", м. Одеса стягувач не має можливості, оскільки наказ видано в одному екземплярі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.09.2019 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 (головуючий суддя Демешин О.А., судді Щавинська Ю.М., Гут С.Ф.) у задоволенні вищезазначеної заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання було відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у заяві про поновлення строку для пред`явлення наказу сам заявник (стягувач) вказує, що наказ Господарського суду Одеської області від 26.11.2010 року по справі № 6-31- 23/117-09-5040 був пред`явлений до виконання (до стягнення з ТОВ Урбан Україна) до виконавчої служби, яка 01.02.2011 року відкрила виконавче провадження № 24118622, тобто підстави для поновлення строку пред`явлення наказу до виконання відсутні, з огляду на те, що цей строк не пропущений.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.09.2019 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ про видачу дублікату наказу та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання від 06.09.2019 року вх.№08/5872.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що за вищезазначеною заявою суд першої інстанції 12.09.2019 року виніс ухвалу про призначення судового засідання на 17.09.2019 року, яку надіслав заявнику лише 16.09.2019 року (напередодні судового засідання) та яка була отримана Банком в місті Києві по пошті 30.09.2019 року (через 12 днів після судового засідання), що підтверджується: копією титульної сторінки Ухвали зі вхідним штампом, копією конверту та роздруківкою зі сайту відстежень поштових відправлень. Також, 16.09.2019 року суд направив Банку лист-повідомлення про технічну неспроможність проведення судового засідання, призначеного на 17.09.2019 року в режимі відеоконференції (напередодні судового засідання), який отриманий Банком в місті Києві по пошті 20.09.2019 року (через три дні після судового засідання), що підтверджується: копією листа зі вхідним штампом, копією конверту та роздруківкою зі сайту відстежень поштових відправлень. Тобто, він не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду судом першої інстанції його заяви, а отже, не мав можливості прийняти участь у судовому засіданні, призначеному на 17.09.2019 року.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.09.2019 року у справі № 6-31-23/117-09-5040, справу призначено до судового розгляду.

Відповідачі своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористались, відзив на апеляційну скаргу не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В судове засідання представники сторін не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, про що свідчить роздруківка зі сайту відстеження поштових відправлень, про причину неявки суд не повідомили, своїми процесуальними правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, не скористалися, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надали, явка сторін ухвалою суду не була визнана обов`язковою, неявка без поважних причин у судове засідання в такому випадку представників сторін не тягне за собою відкладення розгляду справи на інші строки, яке неможливе ще й тому, що відсутня така можливість з причини закінчення строку апеляційного перегляду ухвали, тому справу розглянуто за наявними матеріалами, а повний текст постанови направляється учасникам справи в установленому порядку.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ підлягає частковому задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 17.09.2019 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства України і є обов`язкова підстава для її скасування з прийняттям нового рішення про відмову позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2010 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 (головуючий суддя Демешин О.А., судді Панченко О.Л., Петренко Н.Д.) позов Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк, м.Київ задоволено повністю, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН УКРАЇНА", м. Одеса та Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН МОТОРС", м. Одеса на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк, м. Київ 3 163 371 доларів США 79 центів боргу по кредиту, 58 038 доларів США 90 центів боргу по процентам, 1 890 доларів США 29 центів пені по простроченим процентам, 1 339 грн. 43 коп. інфляційних, 3 184 доларів США 79 центів держмита та 236 гривень витрат на ІТЗ судового процесу.

26.11.2010 року вищезазначене рішення суду набрало законної сили, в зв`язку з чим Господарським судом Одеської області було видано відповідний наказ.

09.09.2019 року Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу дублікату наказу та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання (вх.№ 2-4309/19).

В заяві заявник просив суд:

1. Видати дублікат наказу Господарського суду Одеської області від 26.11.2010 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 для пред`явлення до виконання з метою стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН МОТОРС", м. Одеса на користь Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ боргу;

2. Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Одеської області від 26.11.2010 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН МОТОРС", м. Одеса на користь Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ боргу.

Заява ґрунтується на таких обставинах:

- рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2010 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 на користь заявника грошові кошти були стягнуті солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН УКРАЇНА", м. Одеса та Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН МОТОРС", м. Одеса,

- на виконання вказаного рішення Господарським судом Одеської області 26.11.2010 року було видано лише один наказ;

- зазначений наказ Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк, м. Київ пред`явило до виконання до виконавчої служби до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН УКРАЇНА", м. Одеса, за яким виконавчою службою 01.02.2011 року було відкрито відповідне виконавче провадження;

- Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк, м. Київ не зверталось до виконавчої служби з метою стягнення боргу за вищевказаним рішенням суду з Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН МОТОРС", м. Одеса, оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2012 року зазначену особу було припинено;

- станом на 04.09.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "УРБАН МОТОРС", м. Одеса так і не припинено, в зв`язку з чим, заявник має бажання звернутись до виконавчої служби з метою стягнення боргу за вищевказаним рішенням суду з Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН МОТОРС", м. Одеса;

- заявник позбавлений такої можливості, оскільки наказ видано в одному екземплярі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.09.2019 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 (головуючий суддя Демешин О.А., судді Щавинська Ю.М., Гут С.Ф.), залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 року, у задоволенні заяви про видачу дублікату наказу Господарського суду Одеської області від 26.11.2010 року було відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.09.2019 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 (головуючий суддя Демешин О.А., судді Щавинська Ю.М., Гут С.Ф.) у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Одеської області від 26.11.2010 року було відмовлено.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви часткового прийняття аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції визначився про наявність обов`язкової підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із нормами частин 2-4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Згідно з ч.3 ст.277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За нормами ч.1 ст.271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ч. 1 ст. 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17 травня 2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Частиною 1 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Водночас, поважною причиною визнається така обставина, яка є об`єктивно непереборною та пов`язаною з дійсними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Питання щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання (у розумінні ч. 1 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України), тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від стягувача підстав унеможливили або істотно утруднювали своєчасне пред`явлення наказу до виконання, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини; при цьому визначальним при оцінці поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання є встановлення моменту, з якого стягувач мав реальну можливість пред`явити відповідний наказ до виконання.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.05.2018 року у справі № 917/1431/14.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу (ч. 2, 3 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року (в редакції, чинній на момент звернення до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку для пред`явлення до виконання у даній справі) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції чинній станом на день видачі наказу від 26.11.2010 року) встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються: для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення (ч. 2 ст. ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції чинній станом на день видачі наказу від 26.11.2010 року).

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції чинній станом на день видачі наказу від 26.11.2010 року) визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред`явленням виконавчого документа до виконання.

З 05.10.2016 року набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

У відповідності до п. 5 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII унормовано, що виконавчі документи видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки встановлені цим законом.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців, згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред`явленням виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, з поданої Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ заяви вбачається, що на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2010 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 Господарським судом Одеської області 26.11.2010 року було видано лише один наказ, який Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк, м.Київ пред`явило до виконання до виконавчої служби до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН УКРАЇНА", м. Одеса, за яким виконавчою службою 01.02.2011 року було відкрито відповідне виконавче провадження.

Тобто, заявник сам зазначає, що відповідний судовий наказ було пред`явлено до виконання, станом на теперішній час, наказ суду від 26.11.2010 року по цій справі знаходиться на виконанні у виконавчому провадженні № 24118622, зазначені обставини свідчать про те, що вищевказаний наказ було пред`явлено стягувачем до виконання у визначені законом строки, тобто строк пред`явлення такого наказу до виконання перервався, а отже пропущеним не є, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для поновлення строку пред`явлення наказу до виконання, з огляду на те, що цей строк не пропущений.

Одночасно з цим, одним з доводів скаржника є те, що він не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду судом першої інстанції його заяви, а отже не мав можливості прийняти участь у судовому засіданні, призначеному на 17.09.2019 року.

Судова колегія, розглянувши апеляційну скаргу в цій частині, зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, нормами ст.120 та 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено порядок повідомлення учасників справи судом про час та місце розгляду заяв. Частиною 2 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Так, вищевказана заява Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ надійшла до суду першої інстанції 09.09.2019 року, 12.09.2019 року таку заяву судом першої інстанції було прийнято до розгляду та призначено розгляд заяви в судовому засіданні на 17.09.2019 року. При цьому в судове засідання 17.09.2019 року представники учасників справи не з`явились, а суд не перевірив факт належного повідомлення сторін, зокрема, заявника про час та місце розгляду його заяви.

Так, наданими судом матеріалами оскарження ухвали не спростовані доводи скарги щодо надіслання заявнику ухвали суду першої інстанції лише 16.09.2019 року (напередодні судового засідання). Одночасно з цим, заявником були надані докази її отримання в місті Києві по пошті 30.09.2019 року (через 12 днів після судового засідання), а саме, копія титульної сторінки Ухвали зі вхідним штампом, копія конверту та роздруківка із сайту відстеження поштових відправлень. Також, 16.09.2019 року суд направив Банку лист-повідомлення про технічну неспроможність проведення судового засідання, призначеного на 17.09.2019 року в режимі відеоконференції (напередодні судового засідання), який отриманий Банком в місті Києві по пошті 20.09.2019 року (через три дні після судового засідання), що підтверджується: копією листа зі вхідним штампом, копією конверту та роздруківкою зі сайту відстеження поштових відправлень. Крім того, в матеріалах оскарження ухвали відсутній будь-який документ (акт тощо), який був складений судом на підтвердження свого листа про відсутність технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції, чим порушив норми ст. 197 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи правову позицію Верховного суду щодо того, що під час перебування справи у провадженні суду, останній повинен забезпечувати дотримання балансу між процесуальними правами сторін щодо права бути обізнаним про судову справу та своєчасним розглядом справи, та вживати всіх можливих заходів для розгляду справи з дотриманням розумних строків (постанова Касаційного Господарського Суду у складі Верховного Суду від 12.12.2019 року у справі №916/3273/17).

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В даному випадку, суд першої інстанції, не перевіривши належним чином повідомлення сторін про призначення судового засідання, прийняв оскаржувану ухвалу, тоді як розгляд справи судом за відсутності сторони або інших учасників справи є можливим лише у разі наявності у суду відомостей щодо належного повідомлення сторони, учасника справи про дату, час та місце судового засідання, а за відсутності у суду відомостей щодо належного повідомлення сторін, повинен вжити заходів щодо такого повідомлення, в тому числі й відклавши, за необхідності, розгляд справи, враховуючи розумний строк. Зазначеного суд не вчинив, тим самим припустившись порушення, вказаного у наведеній нормі статті 277 Господарського процесуального кодексу України, яка в імперативному порядку визначає відповідні наслідки скасування судового рішення з прийняттям нового.

Таким чином, суд першої інстанції, здійснивши розгляд заяви за відсутності інформації про належне повідомлення заявника про час та місце розгляду справи, не звернув уваги на те, що конституційне право на участь у судовому розгляді, бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду не може бути формальним, це є порушенням зазначених вимог законодавства та підставою для безумовного скасування судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк в собі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м.Київ частково обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 17.09.2019 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання в зв`язку з безпідставністю.

Керуючись ст. 120, 202, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк в собі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.09.2019 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.09.2019 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк в собі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, м. Київ про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу Господарського суду Одеської області від 26.11.2010 року у справі № 6-31-23/117-09-5040 до виконання.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді С.І. Колоколов
А.І. Ярош