Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1143/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Дністровська, 28, м. Івано-Франківськ, 76015,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рона ІФ", вул. Галицька, 54/1, м. Івано-Франківськ, 76006,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004,

про визнання укладеним договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста в редакції позивача

за участю:

від позивача: Чекайло Василь Михайлович - адвокат, (довіреність б/н від 09.01.2020 року)

від третьої особи: Мигович Іван Васильович - головний спеціаліст відділу представництва Департаменту правової політики Івано-Франківської міської ради, (довіреність № 12/01-20/14в від 02.01.2020 року)

від відповідача: Шелест Сергій Володимирович - представник, (довіреність № 001 від 09.01.2020 року; паспорт громадянина для виїзду за кордон серія НОМЕР_1 від 20.07.2018 року)

установив: Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рона ІФ" (далі - відповідач) про визнання укладеним договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська в редакції позивача.

Позовні вимоги обгрунтовані відсутністю згоди відповідача на укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста та необхідність укладення зазначеного договору в судовому порядку. Позов мотивований Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та ст. 175, 177, 179, 181, 187 ГК України.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 23.10.2019 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження, ухвалив здійснювати розгляд справи відповідно до приписів ст. 252 ГПК України за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив розгляд справи по суті на 12.11.2019 року та встановив відповідачу строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням.

08 листопада 2019 року на адресу суду від відповідача поступила заява за вх. № 19548/19 про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та для правильного врегулювання спору розглядати справу № 909/1143/19 в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні 12.11.2019 року судом постановлено протокольну ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням в порядку п. 2 ч.4 ст. 250 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.11.2019 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладено на 05.12.2019 року.

Ухвалою - повідомленням Господарського суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладено на 20.12.2019 року.

Ухвалою суду від 20.12.2019 року Господарський суд Івано-Франківської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 09.01.2020 року.

09 січня 2020 року відповідачем по справі через канцелярію Господарського суду Івано-Франківської області подано відзив на позовну заяву (вх.№189/20 від 09.01.20).

Судом вказаний відзив не взято до уваги при розгляді справи, оскільки подано його відповідачем з порушенням строків визначених Господарським процесуальним кодексом України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників сторін, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступні обставини.

24.10.2018 Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулось з листом № 415/16.5-15/18в до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рона ІФ", як замовника будівництва індивідуального житлового будинку на вул. Галицька, 54 у місті Івано-Франківську з пропозицією (офертою) укласти договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, надавши проект такого договору з Додатком - Розрахунок розміру пайової участі, складеного відповідно до Положення "Про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста".

На вказану вище пропозицію позивач відповіді не отримав, що зумовило останнього звернутися за захистом порушеного права до суду.

Предметом позову є матеріально правова вимога про спонукання до укладення договору.

Згідно зі ст. 143 Конституції України органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції.

Згідно ст. 4 Закону України "Про архітектурну діяльність" для створення об`єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає, зокрема, підготовку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у випадках і порядку, передбачених законодавством; будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) та знесення об`єкта архітектури.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції чинній на момент звернення з позовом до суду) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Статтею 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

В ч. 1 ст. 40 вказаного вище закону передбачено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи з місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Тобто органам місцевого самоврядування надано право конкретизувати норми Закону і самостійно встановити, зокрема, порядок залучення коштів, в тому числі і порядок укладення договору про пайову участь.

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 18.10.2014 №1231-38 на виконання Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" затверджено Положення "Про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста" (надалі "Положення"). В Положення внесені зміни відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради від 28.01.2016 № 26-3 ('http://www.namvk.if.ua/dt/30471/).

Положення містить розділ 4 "Порядок укладення договорів про пайову участь при здійснені будівництва (реконструкції) об`єктів містобудування різного функціонального призначення" та розділ 7 "Порядок та умови укладання договору".

Поряд з цим, слід звернути увагу на те, що з 01.01.2020р. набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", які скасовують ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та відповідно із скасуванням ст.40 Закону Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста не відповідає нормам вказаного Закону.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, за загальним правилом про дію цивільно-правових актів у часі, закріпленим в ч. 1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відповідні цивільно-правові відносини з дня набрання ними чинності.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо акт цивільного законодавства, що регулював цивільні відносини, втратив чинність, новий нормативно-правовий акт з моменту набрання ним чинності застосовується до юридичних фактів цивільного права та породжуваних ними цивільних прав і обов`язків.

Згідно прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні "№ 132-IX від 20 вересня 2019 року, що набрав законної сили 01.01.2020 року, встановлено, що договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

Розділом II "Прикінцеві та перехідні положення" визначено порядок залучення замовників будівництва у створенні і розвитку інфраструктури населеного пункту на 2020р.

Відповідно до п.п.3 п.2 Прикінцевих та перехідних положень замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва.

В спірному випадку позивачем не надано суду доказів, що відповідач станом на момент винесення рішення у справі розпочав будівництво об`єкта , отримав дозвільні документи на початок будівництва.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" органам, що здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності, архітектурно-будівельного контролю та нагляду, забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, матеріальних або нематеріальних активів, у тому числі здійснення будівництва об`єктів.

За наведених обставин, зокрема Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні "№ 132-IX від 20 вересня 2019 року, що набрав законної сили 01.01.2020 року відповідач по справі не є замовником будівництва, на якого покладається обов`язок взяти участь у розвитку інфраструктури міста. Тобто такий обов`язок є передчасним.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З аналізу наведеного вище, суд приходить до висновку в позові відмовити.

Щодо судових витрат то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як визначено в ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач в позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складаються із сплаченого за подання позову судового збору в розмірі 1921 грн 00к. та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 1200 грн 00 к. Підтвердження понесених витрат на пофесійну правничу допомогу позивач зазначив, що будуть подані в процесі розгляду справи.

За змістом ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зазначені вище докази у встановлені строки позивачем суду не подані.

Крім того, відповідно до п.2 ч.4 ст. 129 у разі відмови в позові інші судові витрати (в спірному випадку витрати позивача на професійну правничу допомогу), пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

За наведених обставин, зокрема відмовою в задоволенні позову, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 200 грн 00к. понесені позивачем слід залишити за позивачем.

Щодо судового збору по справі, то суд приходить до висновку про відшкодування його позивачу за рахунок відповідача, з тих підстав, що на момент звернення з позовом до суду спірні відносини регулювались Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" в редакції чинній на момент звернення з позовом до суду у відповідності до якого у відповідача виникав обов`язок щодо укладення спірного договору, який є предметом спору, однак з набранням станом на момент винесення рішення, зокрема 01.01.2020 року, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні "№ 132-IX від 20 вересня 2019 року відповідно до якого вказаний обов`язок у відповідача став передчасним та з урахуванням судом при цьому приписів ст. 5 Цивільного кодексу України.Такий розподіл судових витрат суд вважє справедливим.

Керуючись ст. 1, 7, 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" , ст. 4 Закону України "Про архівну діяльність", ст. 5 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 74, 76, 81, 86, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

в позові Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рона ІФ" про визнання укладеним договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська в редакції позивача - відмовити.

Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рона ІФ" на користь позивача Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради витрати по сплаті судового збору в сумі 1921грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, передбачений Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.01.2020

Суддя Фанда О. М.