ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.01.2020 р. Справа № 914/2781/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д., розглянувши матеріали позовної заяви: Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, м.Львів

до: ОСОБА_1 директора ПП «Львів-ПАК», с.Тартак Кам`янка-Бузького району Львівської області

про зобов`язання до вчинення дій.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_1 директора ПП «Львів-ПАК» про зобов`язання гр. ОСОБА_1 - директора ПП «Львів-ПАК» повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області самовільно зайняту ним земельну ділянку із земель державної власності сільськогосподарського призначення, угіддя сіножаті площею 1,500 га. на території Сілецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області.

Розглянувши матеріали позовної заяви, судом встановлено.

Відповідно до частин 1-5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів передбачений пунктом 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55. Згідно з вказаним стандартом відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Як вбачається із поданих матеріалів, позивачем до позовної заяви долучено ряд документів у копіях. Зокрема не усі додатки, які долучені до позовної заяви не засвідчені належним чином, а саме не містять відміток: "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 172 ГПК України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копій та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку, є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Враховуючи викладене, належним доказом відправлення відповідачеві (відповідачам) копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

В якості доказів направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками, позивачем долучено до справи тільки фіскальний чек без опису вкладення, що позбавляє суд можливості перевірити, які саме документи позивач направив відповідачу.

Таким чином, позивач не виконав вимоги п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України, оскільки належних доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів не надав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті позовної заяви, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції (ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 Господарського процесуального кодексу України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Тобто, до юрисдикції господарського суду не віднесені спори, стороною яких є фізична особа, яка не має статусу підприємця.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що гр. ОСОБА_1 не є суб`єктом підприємницької діяльності, спір між сторонами виник не з корпоративних відносин, а останній не являється кредитором в процесі ліквідації чи на стадії банкрутства підприємства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд відмовляє у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимоги частини 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суд роз`яснює позивачу, що оскільки предметом позову є зобов`язання гр. ОСОБА_1 повернути земельну ділянку, який не є підприємцем, то такий приватноправовий спір за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку відмовити Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області у відкритті провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_1 директора ПП «Львів-ПАК» про зобов`язання гр. ОСОБА_1 - директора ПП «Львів-ПАК» повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області самовільно зайняту ним земельну ділянку із земель державної власності сільськогосподарського призначення, угіддя сіножаті площею 1,500 га. на території Сілецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Запотічняк О.Д.