УХВАЛА

17 січня 2020 року Справа № 913/43/20

м.Харків Провадження №33/913/43/20

Господарський суд Луганської області у складі судді Драгнєвіч О.В., розглянувши заяву б/н від 11.01.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" про забезпечення позову у справі № 913/43/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС", вул.Академіка Білецького, буд.9-В, офіс 23, м.Київ, 03126

до відповідача Комунального підприємства "Муніципальний сервіс" Рубіжанської міської ради Луганської області, вул.Іванова, буд.157, м.Рубіжне, Луганська область, 93000

про стягнення 666 468 грн 72 коп.,

без виклику представників сторін,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства "Муніципальний сервіс" Рубіжанської міської ради Луганської області про стягнення заборгованості за договором про надання послуг по технічному обслуговуванню ліфтів і диспетчерських систем б/н від 22.02.2019 у сумі 666 468 грн 72 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг по технічному обслуговуванню ліфтів і диспетчерських систем б/н від 22.02.2019 в частині здійснення своєчасного та повного розрахунку за надані послуги протягом лютого - жовтня 2019 року; не підписання актів виконаних робіт за листопад - грудень 2019 року та не проведення розрахунку за зобов`язаннями цих місяців; внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість у сумі 666 468 грн 72 коп.

15.01.2020 був проведений автоматизований розподіл справи та для її розгляду визначено суддю Драгнєвіч О.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу між суддями.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 17.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 11.02.2020.

Разом з позовною заявою через канцелярію суду 15.01.2020 позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Комунального підприємства "Муніципальний сервіс" Рубіжанської міської ради Луганської області на поточному рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» та/або інших рахунках відповідача в банківських установах в межах позовних вимог в розмірі 666 468 грн 72 коп., та з урахуванням судового збору у розмірі 9997 грн 04 коп.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.01.2020 відповідна заява була передана для розгляду судді Драгнєвіч О.В.

Зокрема, обґрунтовуючи необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що відповідач наразі не повернув останньому підписані акти виконаних робіт за листопад - грудень 2019 року та направлений йому акт звіряння розрахунків, остаточний розрахунок з позивачем не провів, а отже умисно, безпідставно, порушує умови укладеного договору та права позивача, чим створює перешкоду для нормальної роботи його підприємства. Така поведінка відповідача дає підстави вважати, що відповідач має намір ухилитися від погашення заборгованості за договором у сумі 666 468 грн 72 коп. Відповідач, на думку позивача, не демонструє позицію щодо намірів усунути допущене порушення прав позивача та погасити заборгованість за договором, самоусувається від виконання обов`язків, покладених на нього договором, що є підставою, за твердженням позивача, для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах заявленої до стягнення суми.

Також, позивач просив розглянути заяву без виклику відповідача.

Розглянувши доводи, викладені позивачем в заяві про забезпечення позову та надаючи їй правову оцінку, суд зазначає наступне.

Оскільки у даному випадку позивач звернувся до суду із майновою позовною вимогою про стягнення основного боргу, судове рішення у разі задоволення якої вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З огляду на аналіз згаданих положень закону, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Проте особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову є обов`язковим.

В ході вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню в зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. Адже інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Так, за жодних умов заходи забезпечення позову не можуть бути використані як санкція для відповідача або як спосіб примусити відповідача діяти певним чином під загрозою заподіяння збитків шляхом вжиття заходів забезпечення позову, а також не можуть бути наслідком зловживання позивачем своїми правами на шкоду відповідачеві з санкціонованого дозволу суду.

Суд наразі зауважує про те, що застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд, і зокрема сам позивач, не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття такого заходу для відповідача, проте суд діє на підставі доказів та фактів, наданих позивачем.

Під час вирішення питання про забезпечення позову, також слід врахувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками вжиття заходів забезпечення позову для інших заінтересованих осіб.

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постановах Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №916/2786/17, від 09.10.2018 у справі №920/407/18, від 16.08.2018 року у справі №910/1040/18, від 22.08.2019 у справі № 916/492/19, та положень ст.ст.136 -137 ГПК України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст.137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача основної заборгованості за договором про надання послуг по технічному обслуговуванню ліфтів і диспетчерських систем б/н від 22.02.2019 у сумі 666 468 грн 72 коп.

Позивач зазначає, що протягом лютого - грудня 2019 відповідачу були надані послуги на загальну суму 1 488 178,30 грн; відповідач здійснював часткові оплати за отримані послуги на загальну суму 821 709,58 грн, однак повного розрахунку з позивачем не провів.

Наразі суд звертає увагу на те, що інститут забезпечення позову застосовується у випадку наявності зі сторони відповідача реальних дій, які свідчать про те, що рішення суду (у випадку задоволення позову), буде неможливо виконати, або утруднено його виконання. Застосування інституту забезпечення позову не може переслідувати будь яких інших цілей, зокрема, таких як, спонукання сторін до здійснення будь-яких інших дій.

Натомість матеріали справи свідчать, що заявником в порушення вказаних вимог закону не надано суду доказів у відповідності до положень ст.ст.74-77 ГПК України, які б свідчили про наявність фактичних обставин, що невжиття заявлених ним заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Водночас, вимога про вжиття заходів забезпечення позову заявлена без відповідних доказів на підтвердження того, що існує достатня можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам позивача до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили.

Надаючи оцінку наведеним позивачем в заяві доводач, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку, вимога про забезпечення позову фактично ґрунтується на припущеннях заявника про ймовірність ухилення відповідача від виконання рішення суду (у разі задоволення позову).

Слід також врахувати те, що доводи позивача про не повернення відповідачем підписаних актів виконаних робіт за листопад - грудень 2019 року, направленого йому акту звіряння розрахунків, та не проведення наразі остаточного розрахунку з позивачем за отримані послуги, не є належним доказом на підтвердження того, що відповідач вчиняє дії, які в подальшому можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або вплинути на ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1051 грн 00 коп., сплачений за подання заяви про забезпечення позову, покладається на заявника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС"

Керуючись ст.ст. 129, 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви б/н від 11.01.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" про забезпечення позову у справі №913/43/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 17.01.2020 та може бути оскаржена протягом десяти днів у порядку передбаченому ст.ст. 255-256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду (з урахуванням положень п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя О.В. Драгнєвіч