ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3795/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА", м. Київ
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ", м. Харків 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фізична особа - ОСОБА_1 , м. Харків
про стягнення 68924,45 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - Власенко О.О., дов. № 11-12/1 від 11.12.2019 року

третьої особи - ОСОБА_1 особисто

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА", м. Київ звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ", м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача 68924,45 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/3795/19; призначено розгляд справи в судовому засіданні на 16 грудня 2019 року на 11:00 годин та про розгляд справи повідомлено сторін.

10 грудня 2019 року через канцелярію суду, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" подано заяву (вхідний № 3273) про розгляд справи без участі представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

16 грудня 2019 року через канцелярію суду, Акціонерним товариством "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" подано клопотання (вхідний № 30427) про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фізичну особу - ОСОБА_1 .

Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засіданні.

Враховуючи пункт 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України 16 грудня 2019 року суд починає розгляд справи по суті.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 грудня 2019 року клопотання (вхідний № 30427 від 16 грудня 2019 року) відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фізичну особу - ОСОБА_1 - задоволено; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фізичну особу - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Протокольною ухвалою від 16 грудня 2019 року на підставі частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву до 08 січня 2020 року.

26 грудня 2019 року через канцелярію суду, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" подано заяву (вхідний № 31577) про розгляд справи без участі представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у наданому письмовиму поясненні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог не заперечує.

Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фізична особа - ОСОБА_1 у судовому засіданні та у наданих письмових поясненнях повідомляє, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" до нього не зверталось, ніяких вимог не було.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фізична особа - ОСОБА_1 , всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

16 листопада 2018 року в м. Харків по вул. Євгена Котляра, 16 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля Peugeot 301 державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Ford S-Max державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2018 року № 642/6438/18 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, на підставі договору № 021192/4017/0000090 добровільного страхування наземного на транспорті від 04 червня 2018 року, укладеного з ОСОБА_3 (страхувальник) майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу Peugeot 301 державний номерний знак НОМЕР_3 були застраховані в позивача.

Відповідно до Звіту оціночної діяльності Чернікова Р.М. вартість відновлюваного ремонту склала 76471,42 грн.

Згідно договору страхування, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА", на підставі страхового Акту, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 68924,45 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням № 061582.

Відповідно до Звіту про оцінку №00278211 від 17 грудня 2018 року матеріальний збиток, завданий власникові Peugeot 301 державний номерний знак НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП складає 76471,42 грн.

Згідно пункту 10.2. договору страхування при незаконному заволодінні або повному конструктивному або фізичному зруйнуванні ТЗ (розмір вартості відновлювального ремонту, що визначається на підставі висновку спеціалізованої експертної установи перевищує 75% дійсної вартості ТЗ та додаткового обладнання на момент укладення договору).

Відповідно до пунктів 10.8. та 10.8.2. договору страхування при повному конструктивному або фізичному зруйнуванні ТЗ згідно пункту 10.2 страховик за погодженням з вигодонабувачем приймає рішення стосовно виплати страхового відшкодування наступним чином - страховик здійснює виплату страхової суми за відрахуванням франшизи, зносу, який визначається відповідно до пункту 10.2. договору та вартості залишків ТЗ.

Згідно пункту 1.3. договору страхування встановлено франшизу в розмірі 1% страхової суми, але не менше 100 євро.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У цій же ж статті зазначено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Отже, сума страхового відшкодування становить собою суму завданих страхувальнику збитків за мінусом франшизи, розмір якої встановлюється у договорі страхування.

Умовами договору страхування передбачено франшизу у розмірі 100 євро. Вартість відновлювального ремонту склала суму у розмірі 72109,79 грн.

Згідно частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як зазначає Верховний Суд України в листі від 19 липня 2011 року, перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок нього страховик виступає замість потерпілого.

У спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України №6-112цс13 від 25 грудня 2013 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в Акціонерному товаристві "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" за полісом АК/007963231 (страхова сума по майну 100000,00 грн., франшиза 0,00грн.),

Згідно статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 9.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до статті 9.2. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно статті 12.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Стаття 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначає. що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Відповідно до статті 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Позивачем надано розрахунок страхового відшкодування 72109,79 грн. (вартість відновлювального ремонту відповідно до рахунку СТО), 3185,34 грн. (франшиза = 100 євро) - 68924,45 грн.

З відповідною заявою про відшкодування витрат в порядку суброгаії та на умовах статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач звернувся до відповідача 17 січня 2019 року (заява №24081, вихідний №403).

Матеріали справи свідчать про те, що станом на сьогодняшній день відповідачем Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "УНІКА" збитки не відшкодовано.

Суд бере до уваги правову позицію, викладену в Постанові Верховного суду у справі №910/14693/17 від 08 квітня 2019 року:

Згідно частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобам, механізмом іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто, володільцем об`єкта використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом. При цьому, вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, національні суди повинні встановити, хто та на якій правовій підставі володіє транспортним засобом.

Посилання на не правильне застосування судами попередніх інстанцій частини 4 статті 380 МК України Верховний Суд вважає необґрунтованим та зазначає, що порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла транспортний засіб. Зазначені обставини не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування".

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за регресними вимогами, тобто, до страхової особи винної у скоєнні ДТП.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Статтею 999 Цивільного кодексу України передбачено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (частина 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01 липня 2004 року (надалі - Закон №1961-IV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 993 Цивільного кодексу України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Підставами виникнення регресного зобов`язання є: виконання боржником свого обов`язку перед кредитором; виконання обов`язку за третю особу.

Згідно пункту "в" 4.38.1.1. статті 38 Закону, страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо водій після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А, ) 68924,45 грн. заборгованості та 1921,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "13" січня 2020 р.

Суддя П.В. Хотенець