УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

08.01.2020Справа № 910/18498/19

За позовом Фізичної-особи підприємця Анісімова Віталія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

До Фізичної-особи підприємця Кухарчук Лілії Василівни ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 )

Про стягнення грошових коштів у розмірі 322131,61 грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична-особа підприємець Анісімов Віталій Анатолійович (далі-позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної-особи підприємця Кухарчук Лілії Василівни (далі-відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 322 131 , 61 грн

Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначає, що між ним та відповідачем було укладено ліцензійний договір № 41-16 ТМ від 12.04.2016 про використання торгової марки «ПАРА SOLO», згідно умов якого ліцензіат (позивач) погоджується отримати від ліцензіара, а ліцензіар (відповідач) погоджується та передає ліцензіату невиключне право на використання зареєстрованої торгівельної марки щодо зазначених у свідоцтві № 65823 послуг 18,25,37 класів МКТП для відкриття і роботи Фірмового магазину.

Згідно п. 4.6 та 5.8 ліцензійного договору між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки товару «ПАРА SOLO» ТМ № 1-4/16. На виконання п. 8.2 договору поставки позивач сплатив передоплату у розмірі 250000 грн відповідно до товарного чеку, складеного відповідачем, проте відповідач поставив товар лише не загальну суму 58 928 грн. В подальшому позивачем відповідно до п. 8.1 договору поставки було додатково сплачено кошти за товар на загальну суму 89 300 грн, проте відповідач поставив товар на суму 72 628 грн.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до п. 16.6 договору поставки товару позивач сплатив вступний платіж (паушальний внесок) в розмірі 10 000 грн, відповідно до товарного чеку, наданого відповідачем. В той же час, позивач звертає увагу суду на те, що згідно Бази даних «Зареєстровані в Україні знаки для товарів та послуг», ДП «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент), відповідач ніколи не був власником прав інтелектуальної власності на зареєстровану марку «ПАРА SOLO».

Таким чином позивач просить стягнути з відповідача 322 131 , 61 грн, з яких: 207 744 грн - попередня оплата, 21 295, 26 грн- 3% річних, 78 134, 27 грн - інфляційні втрати нараховані на суму непоставленого товару, 10 000 грн - безпідставно набуте майно, 1098, 08 грн - 3% річних, 3 860 грн - інфляційні втрати. А також судові витрати, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи та які складаються із суми судового збору та витрат на правничу допомогу.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, а саме абзацом 27 пункту 2 передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

В свою чергу пунктом 19 Правил визначено, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

За змістом пункту 61 Правил надання поштового зв`язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009 Кабінету Міністрів України, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

За таких обставин належним доказом надіслання копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу є оригінал опису вкладення відправленої поштової кореспонденції, в якому перелічені всі документи, які надсилаються одержувачу та який засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи, а саме оригінал поштової квитанції (чеку).

Відповідно, якщо копію позовної заяви надіслано поштою, то документом, який підтверджує надсилання, є фіскальний чек поштового відділення, опис вкладення у цінний лист. Крім того, підтвердженням, що відправлення надіслано на адресу одержувача є саме накладна (службовий чек), в якому зазначено номер накладної, інформацію про відправника та одержувача, інформацію про відправлення, а також міститься підтвердження (підпис) відправника з підтвердження, що інформація у даній накладній зазначена правильно.

Отже, на підтвердження направлення учасникам справи позовної заяви з додатками до позову обов`язково мають додаватися не лише описи вкладення, а й чеки (квитанції) поштового відділення, що підтверджують факт оплати відправником та надання відділенням зв`язку послуг з пересилання листів з описом вкладення.

Проте, всупереч встановленим вимогам, позивач не надав поштову накладну (службовий чек), фіскальний чек, а опис вкладення у цінний лист не містить номера поштового відправлення, через що у суду відсутня можливість пересвідчитися у тому, що копію позовної заяви з додатками було направлено на адресу відповідача за даним описом вкладення.

Статтею 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до документів, що додаються до позовної заяви. Частиною 2 вказаної статті внормовано, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, як встановлено Судом до позовної заяви не було додано видаткової накладної № 380 від 31.01.2017 на суму 1791, 00 грн та видаткової накладної № 424 від 22.03.2017 на суму 2 285, 00 грн, на які позивач посилається у позовній заяві.

За приписами пункту 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивач зазначив, що у нього наявні оригінали доказів, копії яких додано до позовної заяви, за винятком додатку № 1, 2, 3 до ліцензійного договору № 41-16 ТМ від 12.04.2016, оскільки останні не були надані відповідачем позивачу для підпису та використання.

Суд звертає увагу позивача на те, що частинами 2,4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно з частиною 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Клопотання про витребування доказів повинно бути подане у строк, визначений статтею 80 Господарського процесуального кодексу України. Так, позивач повинен подати таке клопотання разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Як встановлено Судом, позовну заяву підписано та подано представником позивача - адвокатом Пугач М.В., на підтвердження повноважень якої було надано ордер серії ОД № 388268 від 16.12.2019, виданого на підставі угоди про надання правової допомоги № б/н від 21.02.2019.

На ордері відсутні відомості про обмеження повноважень адвоката.

До позовної заяви представник позивача надав засвідчену копію угоди про надання правової допомоги № б/н від 21.02.2019. Так, в п.3.5 Угоди передбачено право адвоката на пред`явлення позову.

Відповідно до частини 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій. Таким чином, надаючи право адвокату здійснювати представництво та захист своїх інтересів клієнт обумовлює обсяг наданих адвокату повноважень, який визначається змістом довіреності або відповідним договором на надання правової допомоги.

За змістом норм статті 19 та 20 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не витікає безумовне право адвоката підписувати та подавати до господарського суду позовні заяви, а відтак таке право має бути безпосередньо надано клієнтом адвокату.

Суд приймаючи позовну заяву, подану від імені сторони адвокатом, має пересвідчитися щодо наявності у адвоката саме повноважень щодо підписання та подачі до господарського суду позовної заяви від імені клієнта.

При цьому, суд зазначає, що право на подання позову не є тотожним праву представника на підписання від імені позивача позовної заяви. Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.05.2018 у справі № 810/739/15.

Беручи до уваги ту обставину, що представником позивача на підтвердження своїх повноважень було надано оригінал ордеру серії ОД № 388268 від 16.12.2019 та копію договору про надання правової допомоги № б/н від 21.02.2019, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Згідно з частиною 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Пунктом 3 частини 3 вказаної статті визначено, що позовна заява має містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Так позивач надав розрахунок 3 % річних та інфляційних нарахувань, які на думку позивача підлягають стягненню з відповідача, при цьому період розрахунку 3 % річних на суму паушального внеску здійснюється з 20.04.2016.

Суд зазначає, що наданий розрахунок не може вважатись обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до п. 16.6 Договору поставки покупець сплачує вступний платіж (паушальний внесок) в розмірі 10 000 грн на розрахунковий рахунок постачальника у термін 5-ти днів після підписання ліцензійного договору № 41-16 ТМ. Згідно товарного чека оплата (паушальний внесок) була здійснена 20.04.2016. При цьому розрахунок 3 % річних позивач здійснює з 20.04.2016

Відповідно до пп. 1.7 п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Відповідно позивачу необхідно надати детальний обґрунтований розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат окремо по кожній накладній із зазначенням станом на яку дату подається розрахунок, дати початку та закінчення розрахунку, періоду нарахування та розміру 3 % річних та інфляційних втрат із врахуванням статті 253, 625 Цивільного кодексу України, п. 1.7, 1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Таким чином, позивачу необхідно надати детальний обґрунтований розрахунок 3 % річних із зазначенням станом на яку дату подається розрахунок, дати початку та закінчення розрахунку, періоду нарахування та розміру 3 % річних із врахуванням статті 253, 625 Цивільного кодексу України, п. 1.7, 1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Згідно з частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 3 статті 174 Господарського процесуального кодексу України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 162, 164, 172, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Фізичної-особи підприємця Анісімова Віталія Анатолійовича без руху.

2. Встановити позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- відповідно позивачу необхідно надати детальний обґрунтований розрахунок 3 % річних із зазначенням станом на яку дату подається розрахунок, дати початку та закінчення розрахунку, періоду нарахування та розміру 3 % річних та інфляційних втрат із врахуванням статті 253, 625 Цивільного кодексу України, п. 1.7, 1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань";

- надання суду належних доказів надсилання відповідачам копії позовної заяви з додатками у встановленому законом порядку (а саме опису вкладення із зазначеним номером поштової накладної, поштову накладну та фіскальний чек);

- надати видаткову накладну № 380 від 31.01.2017 та № 424 від 22.03.2017 або надати пояснення щодо причин неподання таких документів.

- надати підтвердження наявності права у представника позивача на підпис позовних заяв.

4. Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили 08.01.2020 та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Бондаренко