ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року, м. Херсон, справа № 923/994/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОМ-ЦЕНТР ГРУП"

до Фермерське господарство "ЧАЙКА"

про стягнення 370 884,96 грн,

за участю:

секретаря судового засідання Бєлової О.С.,

представників сторін:

від позивача - Іщерякової В.М.,

від відповідача - Оніщенко В.І.,

у с т а н о в и в:

Дії та аргументи Позивача

18.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропром-Центр Груп» звернулося з позовом до Фермерського господарства «Чайка» про стягнення 274 640,57 грн основної заборгованості, 30 434,06 грн штрафу, 2 852,79 грн інфляційних, 3 528,20 грн річних, 11 718,45 грн пені та 47 710,89 грн штрафу, обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням Відповідачем зобов`язання за договором поставки № 52/2019 від 07.03.2019. Поряд з цим, Позивач просить компенсувати йому судові витрати, а саме 30 747 грн на правничу допомогу та 5 564 грн судового збору, за рахунок Відповідача.

У якості обґрунтування власної позиції, Позивач вказав, що:

- на підставі договору поставки № 52/2019 від 07.03.2019 поставив Відповідачу товар на загальну суму 484 139,5 грн,

- Відповідач сплатив лише 209 499 грн, підтвердженням чому є акт звірки взаємних розрахунків станом на 11.11.2019, у зв`язку з чим заборгував 274 640,57 грн,

- через несвоєчасну сплату заборгованості Відповідач повинен сплатити 30 434,06 грн штрафу, 2 852,79 грн інфляційних, 3 528,20 грн річних, 11 718,45 грн пені та 47 710,89 грн штрафу.

Поряд з цим 28.12.2019 у межах справи Позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Відповідача у розмірі ціни позову, яка мотивована наявністю обставин, які можуть унеможливити виконання судового рішення, а саме наявністю іншого рішення суду про стягнення з Відповідача заборгованості у сім 616 045,19 грн.

Дії та аргументи Відповідача

Відповідачем позовні вимоги не визнаються та у поданому до суду відзиві на позов він вказав, що:

- основна заборгованість не сплачена ним через наявність форс-мажорних обставин, підтвердженням чому є акт про обстеження посівів від 26.11.2019 та довідка ДСНС від 09.12.2019,

- чинним законодавством встановлена заборона відносно одночасного стягнення штрафу та пені за одне й те саме порушення, оскільки це не відповідає положенням статті 61 Конституції України,

- Позивач безпідставно нарахував одночасно декілька видів штрафу, що також не відповідає чинному законодавству,

- нарахована пеня у сумі 11 718,45 грн підлягає зменшенню до 1 грн через наявність форс-мажорних обставин,

- витрати Позивача на правничу допомогу не підтверджені документально.

Відносно поданої заяви про забезпечення позову представник Відповідача у судовому засіданні висловив заперечення, вказавши, що наявність іншого рішення про стягнення заборгованості не вказує на неможливість або небажання виконати рішення, яке буде прийняте у даній справі.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 25.11.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою сторонам були установлені строки для надання відзиву на позов та відповіді на відзив.

Ухвалою від 18.12.2019 судом задоволене клопотання Відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та воно проведене 14.01.2020.

Ухвалою від 13.01.2020 прийнято до розгляду заяву Позивача про забезпечення позову та її розгляд був призначений спільно із розглядом справи.

Установлені судом обставини

07.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропром-центр Полтава», яке на даний час має назву - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропром-Центр Груп», виступаючим у якості Постачальника, та Фермерським господарством «Чайка», як Покупцем, укладений договір поставки № 52/2019 (а.с. 12-16).

Основними умовами цього договору, які впливають на взаємовідносини сторін щодо наявного між ними спору, є наступні:

- «… Постачальник зобов`язується поставляти Покупцеві насінний матеріал, продукцію сільськогосподарського та виробничо-технічного призначення …, а Покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити його вартість» (пункт 1.1.),

- «Найменування товару, його кількість, ціна й загальна вартість указуються в Специфікаціях …» (пункт 1.2.),

- «Ціна партії товару й загальна вартість указуються в Специфікації …» (пункт 3.1.),

- «Строки оплати товару вказуються в Специфікації …» (пункт 3.4.),

- «В разі поставки товару до його повної оплати Постачальник має право нарахувати Покупцю проценти за користування товарним кредитом … Початком нарахування процентів за користування товарним кредитом вважається наступний день за днем, коли Покупець мав здійснити, але не здійснив належну оплату товару згідно з умовами цього договору. Якщо Покупець прострочить оплату товарного кредиту або передплати до 10 днів на прострочену суму заборгованості (передплату або товарний кредит) нараховуються проценти у розмірі 0,15 % за кожен день прострочення, а при простроченні більш ніж на десять днів на прострочену суму заборгованості нараховується процент у розмірі 0,5 % за кожен день прострочення від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня йог фактичної оплати. Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника проценти за користування товарним кредитом протягом одного банківського дня з моменту виставлення відповідного рахунку Постачальника. Постачальник має право скласти акт нарахування процентів за прострочення оплати товарного кредиту. В разі складення даного акту він буде надісланий Постачальником на адресу Покупця, що вказана в тексті цього договору. Покупець зобов`язується підписати акт та повернути його протягом 1 робочого дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається Постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним Покупцем. Сплата нарахованих процентів відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) товару» (пункт 3.9.),

- «У випадку несвоєчасної оплати товару Покупець сплачує Постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу за весь період прострочення. У разі прострочення платежу понад двадцять днів, крім нарахованої пені, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі десяти відсотків від суми заборгованості, що складається з ціни товару, курсової різниці та товарного кредиту» (пункт 4.2.),

- «У випадку несвоєчасної оплати товару, у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України Покупець за прострочення грошового зобов`язання на вимогу Постачальника зобов`язаний сплатити суму боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 10 відсотків річних від простроченої суми» (пункт 4.3.),

- «У випадку настання обставин, які перебувають поза контролем сторін (форс-мажорних), які сторонами не могли бути передбачені й враховані, як то: стихійні лиха, технічні аварії, воєнні дії, рішення органів влади або місцевого самоврядування, страйку (крім персоналу сторін), сторона, що зазнала дії таких обставин, звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором на період дії форс-мажору» (пункт 5.1.),

- «У випадку настання обставин, які перебувають поза контролем сторін (форс-мажорні), які сторонами не могли бути передбачені й враховані, як то: стихійні лиха, аварії, воєнні дії … - сторона, що зазнала дії таких обставин, звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором на період дії форс-мажору» (пункт 5.1.),

- «Несприятливі погодні умови й інші обставини, які призвели до загибелі посівів або втрати врожаю покупця не є підставою (форс-мажором) для звільнення покупця від обов`язку розрахуватися за даним договором» (пункт 5.2.),

- «Вся переписка сторін при виконанні даного договору здійснюється шляхом направлення телеграм, замовлених або цінних листів (кур`єрська доставка) за адресами, зазначеними у реквізитах сторін, а також факсом або електронною поштою, передання нарочним» (пункт 6.9.),

- «юридичні адреси й реквізити сторін … Покупець … адреса: 75032, Херсонська область, Білозерський район, с. Дар`ївка; рахунок НОМЕР_1 , банк АТ «Райффайзен Банк Аваль», код банку 380805, , ІПН 41» (розділ VІІ договору).

У межах договору між сторонами складені Специфікації, зокрема, за їх змістом:

- № 52/2019/19/0000074 від 13.03.2019 (а.с. 17-18) - поставці підлягає товар на загальну суму 300 915,16 грн, з оплатою 20 % у строк до 13.03.2019 та 80 % у строк до 01.10.2019,

- № 52/2019/19/0000142 від 01.04.2019 (а.с. 19) - поставці підлягає товар на загальну суму 64 279,20 грн, з оплатою 20 % у строк до 01.04.2019 та 80 % у строк до 01.10.2019,

- № 52/2019/19/0000287 від 11.05.2019 (а.с. 20) - поставці підлягає товар на загальну суму 118 945,21 грн, з оплатою 20 % у строк до 11.05.2019 та 80 % у строк до 01.10.2019.

На виконання умов договору Позивач за видатковими накладними поставив Відповідачу товар на загальну суму 484 139,57 грн, а саме:

- у межах специфікації № 52/2019/19/0000074 від 13.03.2019:

за накладною № 19/0000074 від 08.04.2019 - на суму 271 555,14 грн (а.с. 21),

за накладною № 19/0000074/2 від 24.04.2019 - на суму 13 798,20 грн (а.с. 27),

за накладною № 19/0000074/3 від 14.05.2019 - на суму 15 561,82 грн (а.с. 30),

а всього на суму 300 915,16 грн,

- у межах специфікації № 52/2019/19/0000142 від 01.04.2019:

за накладною № 19/0000142 від 19.04.2019 - на суму 64 279,20 грн (а.с. 32),

- у межах специфікації № 52/2019/19/0000287 від 11.05.2019:

за накладною № 19/0000287 від 21.05.2019 - на суму 41 508,61 грн (а.с. 35),

за накладною № 19/0000287/2 від 15.07.2019 - на суму 77 436,60 грн (а.с. 38),

а всього на суму 118 945,21 грн.

Поставка за вказаними накладними відображена у складеному між сторонами Акті звірки взаємних розрахунків станом на 24.10.2019 (а.с. 42).

Отже, розрахунки за отриманий товар Відповідач повинен був здійснити:

- до 13.03.2019 сплатити 60 183,02 грн,

- до 01.04.2019 - 12 855,84 грн,

- до 11.05.2019 - 23 789,04 грн,

- до 01.10.2019 - 387 311,67 грн.

За обліковими даними Позивача, які не спростовані при розгляді справи, Відповідачем здійснені наступні оплати:

- 20.03.2019 - 15 000 грн,

- 20.03.2019 - 14 999 грн,

- 20.03.2019 - 14 999 грн,

- 20.03.2019 - 14 801 грн,

- 07.08.2019 - 25 000 грн,

- 13.08.2019 - 40 000 грн,

- 16.08.2019 - 55 000 грн,

а всього 179 799 грн.

Вказані перерахування підтверджені Позивачем у складеному між сторонами Акті звірки взаємних розрахунків станом на 24.10.2019, за змістом якого станом на вказану дату кінцеве сальдо на користь Позивача складало 304 340,57 грн.

Поряд з цим за текстом позовної заяви Позивач вказав, хоча і не надав відповідних доказів, що всього Відповідачем сплачено 209 499 грн, а тому за таких обставин, несплаченою сумою вартості отриманого товару є 274 640,57 грн.

04.11.2019 Позивачем складені Рахунок на оплату № 745 від 04.11.2019 на суму 88 306,08 грн, до якого включено відсотки за користування товарним кредитом у сумі 42 607,68 грн (а.с. 43), а також Акт надання послуг № 52/2019/19/0000745 від 04.11.2019 на суму 88 303,08 грн, до якого включено відсотки за користування товарним кредитом у сумі 42 607,68 грн (а.с. 44).

За твердженнями Позивача на виконання умов договору вказані Рахунок № 745 та Акт надання послуг № 52/2019/19/0000745 направлені Відповідачу на його електронну пошту. Зокрема, у якості підтвердження такого відправлення Позивачем до матеріалів справи додані роздруківки фото електронних сторінок безпосередньої відправки електронних листів.

За результатами аналізу вказаних роздруківок судом констатується, що електронні листи направлені на електронну адресу: «».

Отже, за вказаних обставин та доказів Позивач підтвердив наявність договірних відносин з Відповідачем щодо поставки товару, його вартість, а також несплачену суми вартості товару.

Через невиконання умов договору Позивачем нараховані Відповідачу:

- 30 434,06 грн штрафу у зв`язку з несплатою до 01.10.2019 заборгованості у сумі 304 340,57 грн, виходячи з його 10 % від суми заборгованості та її несплати більше 20 днів,

- 2 852,79 грн інфляційних у зв`язку з несплатою у період з 01.10.2019 по 06.11.2019 заборгованості у сумі 304 340,57 грн та у зв`язку з несплатою у період з 07.11.2019 по 11.11.2019 заборгованості у сумі 274 640,57 грн,

- 3 528,20 грн річних у зв`язку з несплатою у період з 01.10.2019 по 06.11.2019 заборгованості у сумі 304 340,57 грн та у зв`язку з несплатою у період з 07.11.2019 по 11.11.2019 тієї ж суми заборгованості,

- 11 718,45 грн пені у зв`язку з несплатою у період з 01.10.2019 по 06.11.2019 заборгованості у сумі 304 340,57 грн та несплатою у період з 07.11.2019 по 11.11.2019 заборгованості у сумі 274 640,57 грн,

- 47 710,89 грн процентів за користування товарним кредитом у розмірі 0,15 % за прострочку до 10 днів та 0,5 % за прострочку понад 10 днів у період з 01.10.2019 по 06.11.2019, виходячи із заборгованості у сумі 304 340,57 грн та у період з 07.11.2019 по 11.11.2019, виходячи із суми заборгованості 274 640,57 грн.

У даному контексті суд зазначає, що за текстом позовної заяви Позивачем нараховані 47 710,89 грн заявлені до стягнення як штраф у відповідності до пункту 3.9. договору, але в розрахунку цієї суми ним вони названі як проценти за тим же пунктом договору, а тому, з урахуванням того, що пунктом 3.9. договору передбачено нарахування процентів за користування товарним кредитом, а не штрафу, вказана сума сприймається судом як відповідні проценти, а не штраф, як вид неустойки.

Поряд з цим, судом установлено, що відповідно до Сертифікату № 6500-20-0380 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), складеного Херсонською торгово-промисловою палатою 10.01.2020 засвідчені форс-мажорні обставини, а саме виняткові погодні умови - промерзання грунту (3-6 см), заморозки на території Білозерського району Херсонської області в період з 21.11.2019 по 26.11.2019, внаслідок яких загинули посіви буряку столового на площі 10 га, належні Відповідачу.

Оцінка суду установлених обставин та положень законодавства

Щодо правової природи договору та договірних відносин

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір поставки.

Зокрема, згідно з приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Поряд з цим, за частиною 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Так, відповідно до частини 1 статті 692 того ж Кодексу покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором не встановлений інший строк оплати.

Підсумовуючи наведені правові положення, суд зазначає, що за договором поставки покупець зобов`язаний сплатити вартість отриманого товару у встановлений договором строк.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: «Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1); «Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

У даному випадку Відповідач не сплатив 274 640,57 грн вартості товару станом на час розгляду справи в суді, а також прострочив сплату 304 340,57 грн у період з 02.10.2019 по 06.11.2019, у зв`язку з чим порушив взяті на себе зобов`язання.

Суд також констатує, що Позивачем помилково визначено дату, з якої розпочинається відлік невиконання Відповідачем взятого на себе зобов`язання. Зокрема, у відповідних розрахунках нарахованих сум матеріальної відповідальності ним вказано, що такою датою є 01.10.2019.

Так, у відповідності до умов договору та Специфікацій остаточною датою сплати вартості товару є 01.10.2019, у зв`язку з чим у відповідності до частини 1 статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після настання відповідної календарної дати, тобто з 02.10.2019.

Щодо відсутності форс-мажорних обставин по відношенню до договору

У зв`язку із здійсненими Відповідачем посиланнями на наявність форс-мажорних обставин як на підставу звільнення від виконання договірних відносин, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у відповідності до частини 1 статті 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється серед інших підстав припиняється через неможливість виконання.

Безпосередньо умови наявності неможливості виконання зобов`язання наведені у положеннях статті 205 того ж Кодексу. Зокрема, за змістом частини 1 цієї статті господарське зобов`язання припиняється неможливістю виконання у разі виникнення обставин, за які жодна з його сторін не відповідає.

Проте, така неможливість повинна бути нерозривно пов`язана із виконанням договірного зобов`язання, яким у даному випадку є оплата вартості поставленого товару.

Отже, суд приходить до висновку, що наявність факту загибелі посівів не пов`язана із несплатою заборгованості, оскільки у відповідності до положень статей 6 та 42 ГК України ризик господарської діяльності лежить на безпосередньому суб`єкті такої діяльності. У цьому контексті форс-мажорні обставини можливі лише щодо фізичної неможливості сплатити кошти через виникнення обставин, за які жодна із сторін не відповідає, а не від їх наявності чи відсутності.

Більш того, відповідно до пункту 5.1. наявність форс-мажорних обставин впливає лише на період їх дії, а не інший період невиконання зобов`язань. При цьому суд зазначає, що заморозки на грунті та його промерзання в осінній період не є «стихійним лихом» у його загальному, доступному для сприйняття пересічною людиною значенні, за яким це надзвичайне природне явище, що діє з великою руйнівною силою, завдає значної шкоди району, в якому відбувається, порушує нормальну життєдіяльність населення, знищує матеріальні цінності.

Водночас, відповідно до пункту 5.2. договору несприятливі погодні умови й інші обставини, які привели до загибелі посівів або втрати врожаю не є підставою для звільнення Відповідача від виконання зобов`язання.

Щодо нарахованих процентів за користування товарним кредитом.

Вирішуючи правомірність нарахованої та заявленої до стягнення 47 710,89 грн процентів за користування товарним кредитом, суд зазначає, що згідно з положеннями частини 3 статті 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Поряд з цим, відповідно до частини 5 статті 694 того ж Кодексу якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 ЦК України.

У свою чергу, за змістом названої статті 536 за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором.

У даному випадку сторонами у пункті 3.9. договору визначені умови сплати процентів та їх розмір. Зокрема, умовами сплати процентів є наступні:

- Відповідач зобов`язаний сплатити на користь Позивача проценти за користування товарним кредитом протягом одного банківського дня з моменту виставлення відповідного рахунку;

- Позивач має право скласти акт нарахування процентів за прострочення оплати товарного кредиту,

- у разі складення даного акту Позивач надсилає його на адресу Відповідача, що вказана у тексті договору,

- Відповідач зобов`язаний підписати акт та повернути його протягом 1 робочого дня з дати отримання,

- у разі якщо підписаний акт не повернений Позивачу, акт вважається схваленим та підписаним Відповідачем,

- сплата нарахованих процентів відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) товару.

Отже, ключовим у наведених умовах, є: виставлення рахунку; складення акту нарахування процентів; надсилання акту та рахунку на адресу Відповідача, зазначену у договорі.

У свою чергу, як вказано вище, за умовами пункту 6.8. договору можливе направлення переписки сторін електронним зв`язком, тобто на електронну пошту.

У даному випадку Позивач надіслав Рахунок № 745 та Акт № 52/2019/19/0000745 на електронну адресу «». Водночас, ця електронна адреса не вказана у договорі, а безпосередньо Відповідачем не підтверджується сам факт отримання електронних листів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що договірні умови для оплати Відповідачем процентів за користування товарним кредитом не настали, оскільки Позивачем не доведено надіслання на адресу Відповідача Рахунку та Акту щодо нарахування названих процентів, а тому підстави для їх стягнення відсутні.

У даному контексті суд також зазначає, що Позивачем заявлено до стягнення 47 710,89 грн процентів, а в Рахунку та Акті вони нараховані у сумі 42 607,68 грн, у зв`язку з чим заявлено до стягнення суму, яка перебільшує суму, вказану в Акті.

Щодо відповідальності за невиконання зобов`язань

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення пені у сумі 11 718,45 грн та штрафу у сумі 30 434,06 грн, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

У свою чергу, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В частинах 2 та 3 статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме «штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання» (частин 2), а «пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання» (частина 3).

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Так, у пункті 4.2. договору сторони встановили можливість застосування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення та штрафу у розмірі 10 % від суми заборгованості у випадку прострочення платежу понад 20 днів.

Відповідно до розрахунку пені, як зазначено вище, Позивачем вона обрахована виходячи від двох сум заборгованостей, а саме 304 340,57 грн у період з 01.10.2019 по 06.11.2019 та 274 640,57 грн у період з 07.11.2019 по 11.11.2019, але оскільки судом дата початку розрахунку визначена інша, а саме з 02.10.2019, правильним розрахунком пені (за формулою: пеня = (заборгованість) х (кількість прострочених днів) х (ставка НБУ) х 2 : 365 : 100, а значення заборгованості, кількості днів прострочення та розміру ставки НБУ наведені у відповідній таблиці) є наступний:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
304340.5702.10.2019 - 24.10.20192316.5 %0.09 %6328.62
304340.5725.10.2019 - 06.11.20191315.5 %0.085 %3360.25
274640.5707.11.2019 - 11.11.2019515.5 %0.085 %1166.28
Таким чином, загальна сума пені за договором складає 10 855,15 грн.

Водночас, штраф у сумі 30 434,06 грн Позивачем обрахований з розрахунку: 304 340,57 грн х 10 % = 30 434,06 грн.

Отже, правомірним є нарахування пені у сумі 10 855,15 грн за період з 02.10.2019 по 11.11.2019, а також штрафу у сумі 30 434,06 грн. Натомість нарахування пені у сумі 863,30 грн є неправомірним.

Водночас, судом не прийняті до уваги заперечення Відповідача щодо неможливості одночасного нарахування та стягнення штрафу і пені, оскільки як зазначено вище штраф та пеня є формами неустойки та окремими видами штрафних санкцій, а тому не є самостійними видами юридичної відповідальності. У зв`язку з цим у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 917/194/18, від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18.

Відносно заявленого Відповідачем клопотання про зменшення розміру пені до 1 грн, суд зазначає, що у відповідності до положень статті 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій у разу, якщо вони надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно братися до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Так, у якості підстави заявленого клопотання Відповідачем здійснені посилання на наявність форс-мажорних обставин, а саме загибель посівів через заморозки.

Проте, на думку суду, нарахована сума пені не є значною по відношенню до суми заборгованості, безпосередньо Відповідачем не доведено власного скрутного матеріального становища, який би вказував на можливість та необхідність зменшення розміру пені, а наявність факту загибелі посівів не впливає на договірні відносини.

У зв`язку з чим клопотання про зменшення розміру пені задоволенню не підлягає.

Щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення 2 852,79 грн інфляційних та 3 528,20 грн річних, суд зазначає, що у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України: «боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

За правовою природою сплата інфляційних та річних від простроченої суми не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до розрахунку інфляційних, як зазначено вище, Позивачем вони обраховані виходячи від двох сум заборгованостей, а саме 304 340,57 грн у період з 01.10.2019 по 06.11.2019 та 274 640,57 грн у період з 07.11.2019 по 11.11.2019, але оскільки судом дата початку розрахунку визначена інша, а саме з 02.10.2019, правильним розрахунком інфляційних ( за формулою інфляційні = (заборгованість) х (індекс інфляції у певний період прострочення), а значення заборгованості, кількості днів прострочення та у відповідній таблиці) є наступний:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
02.10.2019 - 06.11..571.0072130.38
При цьому у період з 07.11.2019 по 11.11.2019 індекс інфляції складав 1, а тому інфляційне збільшення відносно заборгованості у сумі 274 640,57 грн відсутнє.

Таким чином, інфляційні складають 2 130,38 грн.

Відповідно до розрахунку річних, як зазначено вище, Позивачем вони обраховані виходячи від однієї суми заборгованості, а саме 304 340,57 грн, у період з 01.10.2019 по 11.11.2019, але оскільки судом дата початку розрахунку визначена інша, а саме з 02.10.2019, а також з 07.11.2019 заборгованість складала 274 640,57 грн, а не 304 340,57 грн, правильним розрахунком річних (за формулою: річні = (заборгованість) х 10 х (кількість прострочених днів) : 365 : 100, а значення заборгованості, кількості днів прострочення наведені у відповідній таблиці) є наступний:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
304340.5702.10.2019 - 06.11.20193610 %3001.72
274640.5707.11.2019 - 11.11.2019510 %376.22
Таким чином, річні складають 3 377,94 грн.

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що Відповідач, порушивши грошове зобов`язання, повинен за вказаних правових приписів сплатити Позивачу 2 130,38 грн інфляційних та 3 377,94 грн річних.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати Відповідачем 274 640,57 грн основної заборгованості, 30 434,06 грн штрафу, 10 855,15 грн пені, 2 130,38 грн інфляційних та 3 377,94 грн річних у добровільному порядку, доведеністю Позивачем власних вимог, не спростування їх Відповідачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у цій частині. Натомість позовні вимоги щодо стягнення 47 710,89 грн процентів за користування товарним кредитом, 863,30 грн пені, 722,41 грн інфляційних та 150,26 грн річних є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є фактичні витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 555 від 12.11.2019 у сумі 5 564 грн, які згідно із приписами статті 129 ГПК України підлягає стягненню з Відповідача пропорційно задоволеним вимогам та виходячи від належної до сплати суми судового збору 5 563,27 грн (за розрахунком: 370 884,96 грн х 1,5 % = 5 563,27 грн). Зокрема, з Відповідача підлягає стягненню 4 821,69 грн судового збору, що складає 86,67 % (процентного співвідношення заявлених та задоволених вимог) від сплаченого. Інша сума сплаченого Позивачем судового збору при подачі позову у розмірі 73 коп підлягає поверненню за його заявою.

Водночас, сплачений Позивачем платіжним дорученням № 753 від 13.01.2019 судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 960,50 грн відноситься на нього.

Поряд з цим, у позовній заяві Позивач просить стягнути з Відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 30 747 грн.

При вирішенні питання стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає, що 07.11.2019 між Позивачем та адвокатом Іщеряковою Вікторією Михайлівною був укладений договору № 9, за яким Адвокат зобов`язався надавати Позивачу правничу допомогу, а саме у юридичному аналізі, зборі доказів, складанні позовної заяви про стягнення з ФГ «Чайка», участі у судовому розгляді справи.

Відповідно до пункту 3.1. договору за правничу допомогу Позивач сплачує Адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатками до договору.

Як слідує з додатку № 1 до договору «Розрахунок вартості послуг адвоката в господарській справі за позовом про стягнення з ФГ «Чайка» правнича допомога складає 14 500 грн, а гонорар успіху - 16 247 грн. При цьому сторонами у додатку визначений порядок оплати таких сум, а саме за правничу допомогу оплата проводиться у трьохденний строк з моменту підписання договору або виставлення Адвокатом рахунку, а гонорар успіху оплачується протягом 10 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

У відповідності до Акту надання правничих послуг від 08.11.2019 Адвокатом надані Позивачу наступні види послуг на загальну суму 14 500 грн:

- усна консультація з вивченням документів та правовий аналіз договорів та первинних бухгалтерських документів по справі на суму 2 000 грн,

- вивчення останніх рішень / судової практики з аналогічних спорів на суму 1 500 грн,

- розрахунок штрафних санкцій, складання та подача позовної заяви на суму 11 000 грн.

Проте, Позивачем не надано доказів (бухгалтерських або інших фінансових документів) сплати 14 500 грн на правничу допомогу Адвокату.

Таким чином, Позивачем підтверджена лише частина витрат на правничу допомогу, а саме 16 247 грн, які він повинен сплатити протягом 10 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та такі витрати підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Натомість за змістом пункту 1 абзацу 2 частини 2 тієї ж статті до витрат на правничу допомогу відносяться витрати, які сплачені або підлягають сплаті відповідною стороною.

Отже, витрати Позивача у сумі 12 857,52 грн на правничу допомогу, що складають 4 % задоволених вимог, які підлягають сплаті Позивачем Адвокату у визначений строк, підлягають покладенню на Відповідача у відповідності до положень статті 129 ГПК України.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Чайка» (75032, Херсонська область, Білозерський район, с. Дар`ївка; ідентифікаційний код 14143134) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропром-Центр Груп» (36020, м. Полтава, вул. Котляревського, буд. 1/27, оф. 409; ідентифікаційний код 39006447) - 274 640,57 грн основної заборгованості, 30 434,06 грн штрафу, 10 855,15 грн пені, 2 130,38 грн інфляційних, 3 377,94 грн річних, 12 857,52 грн правничої допомоги та 4 821,69 грн компенсації по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову у задоволенні позовних вимог відмовити.

4. У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене - 15.01.2020

Суддя М.К. Закурін