ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" січня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1604/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" за вх.№2-11/20 від 02.01.2020р.

у справі №916/1604/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

до відповідачів 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО"

2) Приватного сільськогосподарського підприємства "ШЛЯХОВИК"

про стягнення 869,68 грн., -

за участю представників:

від позивача (заявника): не з`явився

від відповідача -1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

від органу ДВС: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.12.2019р. скаргу ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність державного виконавця Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області за вх.№2-5894/19 від 02.12.2019р. задоволено. Визнано дії державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №58733577 та №58733756 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1604/17 від 22.09.2017р., котрі виразились у винесені постанов Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області від 14.11.2019р. про передачу виконавчого провадження №58733577 та №58733756 щодо примусового виконання наказів господарського суду Одеської області по справі №916/1604/17 від 22.09.2017р. до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області, неправомірними. Визнано неправомірною постанову Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області від 14.11.2019р. про передачу виконавчого провадження №58733577 та №58733756 щодо примусового виконання наказів господарського суду Одеської області по справі №916/1604/17 від 22.09.2017р. до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області. Визнано за період із 07.09.2019р. по 14.11.2019р. неправомірною бездіяльність державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №58733577 та №58733756 щодо примусового виконання наказів господарського суду Одеської області по справі №916/1604/17 від 22.09.2017р., котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №58733577 та №58733756 щодо примусового виконання наказів господарського суду Одеської області по справі №916/1604/17 від 22.09.2017р. із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадження.

02.01.2020р. за вх.№2-11/20 господарським судом одержано заяву про покладення на Роменський МРВДВС ГТУЮ у Сумській області судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст.123,126,124,129,244,344 ГПК України, в якій позивач просить суд стягнути з Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області на користь ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3 600 грн. У випадку призначення судом заяви до розгляду, позивач просить суд здійснити її розгляд по суті за відсутності представника ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС".

Ухвалою суду від 08.01.2020р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" за вх.№2-11/20 від 02.01.2020р. у справі № 916/1604/17 призначено до розгляду у судовому засіданні на 13.01.2020р.

Представник позивача у судове засідання 13.01.2020р. не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить відповідна телефонограма.

Водночас господарським судом задоволено заяву позивача про розгляд заяви за відсутності його представника, про що винесено відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Роменський МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить відповідна телефонограма.

Відповідачі про дату, час і місце судового засідання щодо розгляду скарги повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні відмітки суду на зворотній стороні ухвали від 08.01.2020р. про відправлення цієї ухвали відповідачам, але у судове засідання не з`явились.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" про покладення на Роменський МРВДВС ГТУЮ у Сумській області судових витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд дійшов наступного висновку.

Позивачем в підтвердження понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу надано до суду зокрема, договір про надання правової (правничої) допомоги №13-09-2019 від 13.09.2019р., пунктом 3.7 якого встановлено, що сторони погодили та визначили, що заохочувальним розміру гонорару Виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь Замовника (задоволення повністю та/або частково вимог Замовника, у відповідності до п.1.1, 2.1 договору) визначається на рівні твердої суми у розмірі 1000 грн.

При цьому в акті здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 28.12.2019р. зазначено, серед іншого, про гонорар адвоката на підставі п.3.7 договору №13-09-2019 про надання правової (правничої) допомоги від 13.09.2019р. у зв`язку із прийняттям позитивного для Замовника судового рішення у справі №916/1604/17 за скаргою ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" на дії та бездіяльність державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №58733577 та №58733756 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області по справі №916/1604/17 від 22.09.2017р. 1000 грн.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019р. у справі № 904/4507/18 прийнято до розгляду справу № 904/4507/18 за первісним позовом Приватного акціонерного товариства «РОЗІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЕКСПОРТ», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Радушненської селищної ради, про стягнення заборгованості за договором на компенсацію витрат по сплаті орендної плати за земельну ділянку та штрафних санкцій на загальну суму 195 096, 33 грн та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЕКСПОРТ» до Приватного акціонерного товариства «РОЗІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» про визнання договору недійсним, за касаційними скаргами Приватного акціонерного товариства «РОЗІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22 квітня 2019 року та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 року.

При цьому, в обґрунтування постановленої ухвали Великої Палати Верховного Суду зазначено, що виключна правова проблема полягає у відсутності чітких правових підходів у питанні можливості віднесення до судових витрат, які розподілені за результатами розгляду спору, бонусів, передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто так званого «гонорару успіху».

Обґрунтовуючи підстави передачі справи № 904/4507/18 до Великої Палати Верховного Суду, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зазначив про те, що суди попередніх інстанцій, відмовляючи в частині стягнення додаткової винагороди адвоката за досягнення позитивного рішення у справі у розмірі 5 000,00 грн, керувалися тим, що за своїм змістом і правовою природою така винагорода не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 Цивільного кодексу України та статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є платою за сам результат, досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг.

Аналогічна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №462/9002/14-ц, від 3 липня 2019 року у справі №757/20995/15-ц, від 22 травня 2018 року у справі №826/8107/16, від 10 липня 2019 року у справі №912/2391/16.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі №401/1466/15-ц застосовано дещо інший правовий підхід, а саме: відмова сплатити винагороду, на яку при укладенні цього договору розраховував позивач, є істотним порушенням його умов. Отже, існує істотна різниця між тим, на що розраховував позивач (Адвокатська компанія), укладаючи цей договір, і тим, що в дійсності він отримав. Такі ж правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-75цс13.

Також Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду послався на постанову Верховного Суду України від 8 квітня 2014 року у справі №3-7гс14 де висловлено позицію, що бонусний платіж за обумовлену роботу на підставі договору про надання юридично-консультаційних послуг підлягав сплаті на підставі оформленого належним чином акта приймання-передачі виконаних робіт, за умови не тільки виконання юридичних послуг, що оплачувалося гарантованим платежем, але і досягнення економіко-правового ефекту для замовників, що могло бути оплачено бонусним платежем. Цей ефект сторони у договорі визначили конкретно - як прийнятний для замовників результат. Тому включення такого результату до змісту розуміння поняття послуги, зазначеної у статті 901 Цивільного кодексу України, може забезпечити правильне застосування норм матеріального права при вирішенні цього спору. Зміст предмета послуги за договором між сторонами складається як із власне професійних юридичних дій виконавця, невіддільних від його особи, так і з позитивного для замовника ефекту від таких дій.

Серед іншого, Верховний Суд України у постанові від 28 листопада 2011 року у справі №6-55цс11 висловив позицію про те, що чинне законодавство не містить заборони на визначення розміру плати (гонорару) за надані послуги (правова допомога) у вигляді відсотків від досягнутого кінцевого результату (фактично стягнутої заборгованості), а тому посилання позивача на те, що договір не відповідає вимогам статей 203, 901, 903 Цивільного кодексу України, Закону України «Про адвокатуру», Правилам адвокатської етики, є безпідставними.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, враховуючи необхідність врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, суд доходить до висновку про необхідність зупинення провадження по заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" за вх.№2-11/20 від 02.01.2020р. у справі №916/1604/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №904/4507/18.

Керуючись п.7 ч.1 ст.228, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" за вх.№2-11/20 від 02.01.2020р. у справі №916/1604/17 зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №904/4507/18.

Ухвала набирає чинності 13.01.2020р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повну ухвалу складено 17.01.2020р.

Суддя Г.Є. Смелянець