РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.01.2020Справа № 910/14978/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" (52204, Дніпропетровська область, м.Жовті Води, вул.8-го Березня, 42, )

до Державної установи "Центр пробації" (04050, м.Київ, вул.Мельникова 81, )

про стягнення 16 084,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Жовтоводськтепломережа" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Державної установи "Центр пробації" про стягнення 15 468,19 грн вартості спожитої теплової енергії в будинку № 14/3 по вул.Кропоткіна у м.Жовті Води Дніпропетровської області, 262,73 грн 3% річних, 353,91 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо сплати отриманої теплової енергії у період з листопада 2018 по березень 2019 року, при цьому рахунки на оплату представником відповідача отримані, акти здачі-приймання робіт на споживання теплоенергії на спірну суму підписані без зауважень. Актом від 06.11.2018 підтверджено підключення теплоносіїв до житлового фонду ЖРЕУ-9 в опалювальному сезоні 2018-2019 роках, а саме будинку № 14/3 по вул.Кропоткіна у м.Жовті Води Дніпропетровської області, в якому розташований П`ятихатський міськрайонний відділ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, відповідач на пропозицію укласти з позивачем договір купівлі-продажу теплової енергії № 661/18 від 05.10.2018, проект договору не підписав, хоча фактичне споживання теплової енергії відповідачем отримано.

Господарського суду міста Києва ухвалою від 30.10.2019 відкрив провадження у справі № 910/14978/19, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановив сторонам строки для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

18.11.2019 відповідач засобами поштового зв`язку подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує з підстав неукладення з позивачем жодного договору на постачання теплової енергії протягом 2018-2019 років.

29.11.2019 позивач засобами поштового зв`язку подав до суду відповідь на відзив, відповідно до змісту якої не погодився із аргументами відповідача зазначаючи, що проект договору купівлі-продажу теплової енергії № 661/18 від 05.10.2018 направлявся та був отриманий відповідачем 06.11.2018, обов`язок щодо його підписання покладено саме на відповідача, як споживача теплової енергії відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання», стверджує про фактичне споживання відповідачем послуг та підписання акту обстеження від 01.10.2018, яким встановлено приєднання до мережі централізованого опалення приладів опалення-конвекторів, актів здачі-приймання послуг в опалювальному сезоні 2018-2019 без зауважень.

Відповідач правом на подачу заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

КП «Жовтоводськтепломережа» відповідно до своєї статутної діяльності та отриманих безстрокових ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг є підприємством, що транспортує теплову енергію магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, здійснює постачання теплової енергії.

З наданих матеріалів справи судом встановлено та відповідачем не оспорюється, що П`ятихатський міськрайонний відділ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, який є регіональним відділенням та входить до структури ДУ «Центр пробації» знаходиться за адресою: 52100, Дніпропетровська область, П`ятихатський район, м. П`ятихатки вул. Шевченка, 116, м. Жовті Води, вул. Кропоткіна, 14/3.

Вказані відомості також підтверджуються з пошукового ресурсу сайту ДУ «Центр пробації» http://www.probation.gov.ua/?page_id=1710.

Рішенням Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради № 401 від 11.10.2018 «Про початок опалювального сезону 2018-2019 роках в м.Жовті Води» вирішено розпочати опалювальний сезон для населення, бюджетних організацій та інших споживачів м.Жовті Води з 16.10.2018, закінчити опалювальний сезон (враховуючи кліматичні умови) 15 квітня 2019 року; директору КП «Жовтоводськтепломережа» здійснити технічні та організаційні заходи щодо початку опалювального сезону 2018-2019 у Жовтня Води, розпочати роботу котельного обладнання та ін.

Актом від 01.10.2018 комісією у складі представників КП «Жовтоводськтепломережа» Сикори Р.В., Жигулевої С.Т. та П`ятихатського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області Іщенко О.М. підписано акт про наявність приладів теплоспоживання у приміщенні філії.

Актом про підключення теплоносіїв по жилому фонду ЖРЕУ-9 в опалювальному сезоні 2018-2019 роках, житловий будинок по вул.Кропоткіна, 14/3 у м.Жовтні Води підключено 06.11.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виставлені за надану відповідачу теплоенергію рахунки на оплату № 14-0000411 від 21.11.2018 на суму 2797,22 грн за листопад 2018 (отримано відповідачем - 22.11.2018), № 14-0000521 від 18.12.2018 на суму 3906,48 грн за грудень 2018 (отримано 19.12.2018), № 14-0000033 від 23.01.2018 на суму 3723,13 грн за січень 2019 (отримано 24.01.2019), № 14-0000178 від 21.02.2019 на суму 2618,66 грн за лютий 2019 (отримано 21.02.2019), № 14-0000301 від 31.03.2019 на суму 2422,70 грн за березень 2019 (отримано 03.04.2019).

За період надання послуг листопад 2018-березень 2019 сторонами були підписані Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 14-0000411 від 21.11.2018, № 14-0000521 від 18.12.2018, № 14-001181 від 23.01.2019, № 14-001351 від 21.02.2019, № 14-001513 від 31.03.2019.

Суд зауважує, що вказані акти підписані обома сторонами без будь-яких зауважень та застережень.

У вищевказаних актах та рахунках міститься посилання на договір № 661/18 від 05.10.2018, проте за стверджуваннями обох сторін будь-який договір купівлі-продажу теплової енергії у формі єдиного документу між сторонами не укладався.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що в силу своєї діяльності щодо безперервного виробництва та забезпечення підприємств, організацій і населення міста Жовті Води Дніпропетровської області тепловою енергією листом за вих.№ 973/18 від 05.11.2018 ним було надано директору ДУ «Центр пробації» для підписання проект договору купівлі-продажу теплової енергії № 661/18 від 05.10.2018, проте договір між сторонами підписаний не був, фактично послуги надавались та отримувались відповідачем як споживачем за актами, які відповідач підписував, проте вартість послуг за виставленими рахунками не оплачував.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за отриману теплову енергію у займане приміщення П`ятихатського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, у м. Жовті Води, вул. Кропоткіна, будинок 14/3 за період листопад 2018-квітень 2019 становить 15 468,19 грн вартості спожитої теплової енергії, за прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано 262,73 грн 3% річних, 353,91 грн інфляційних втрат.

Відповідач позов не визнає з підстав не укладення між сторонами правочину на постачання теплової енергії та відповідно відсутності обов`язку щодо її оплати.

Таким чином спір у справі виник у зв`язку із неналежним, за стверджуванням позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання по оплаті наданих йому послуг з теплопостачання за спірний період.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до загальноприйнятого визначення, теплова енергія - енергія руху атомів, молекул або інших частинок, з яких складається тіло. Теплова енергія може виділятися завдяки хімічним та ядерним реакціям, механічним взаємодіям. Виходячи з положень статей 177, 179 ЦК України, статті 1 Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія є матеріальним благом (товарною продукцією), яке отримує споживач від надавача послуг і важливою ознакою якого (завдяки якій таке благо є об`єктом цивільних прав) є здатність задовольняти ті чи інші потреби людей. Враховуючи положення статті 1 Закону України "Про теплопостачання", послугою є не теплова енергія, а постачання теплової енергії.

В розумінні Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Суд звертає увагу, що укладення договору з теплопостачання відповідно до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил користування тепловою енергією, є не правом споживача послуг, а його обов`язком. Відтак, сам факт неукладення такого договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію в спірний період. Враховуючи зазначене, не виконуючи вимоги чинного законодавства щодо укладення зазначеного договору, споживач фактично сам створює ситуацію, в якій він позбавлений права впливати на якість, ціну, вибір постачальника послуг тощо, а також користуватись іншими правами, передбаченими Правилами користування тепловою енергією.

У пункті 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" закріплено право споживача на одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, тоді як пунктом 5 частини 2 наведеної норми передбачено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Аналогічні за змістом положення містилися у вказаному законі у попередніх редакціях.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити спірні послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно сплачувати теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Також, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

У пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

За умовами частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідачем не спростовано факту постачання житлово-комунальних послуг позивачем, не надано доказів неотримання житлово-комунальних послуг чи оформлення у встановленому порядку відмови від їх отримання у спірний період, натомість у матеріалах справи наявні підписані відповідачем акти здачі-приймання із зазначенням послуги «теплоенергія», кількості наданих гігакалорій, застосований тариф та вартість послуг у кожному місяці.

Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 14-0000411 від 21.11.2018, № 14-0000521 від 18.12.2018, № 14-001181 від 23.01.2019, № 14-001351 від 21.02.2019, № 14-001513 від 31.03.2019 за листопад 2018-грудень 2019 на спірну суму 15468,19 грн підписані відповідачем без-будь-яких зауважень.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, загальна сума основного боргу відповідача за надані останньому позивачем житлово-комунальні послуги з теплопостачання, складає 15 468,19 грн.

У рахунках на оплату на заявлену суму, копії яких долучені до матеріалів справи, визначено конкретний термін для сплати рахунку, а саме: рахунки № 14-0000411 від 21.11.2018 на суму 2797,22 грн за листопад 2018 (термін оплати 10.12.2018), № 14-0000521 від 18.12.2018 на суму 3906,48 грн за грудень 2018 (термін оплати 10.01.2019), № 14-0000033 від 23.01.2018 на суму 3723,13 грн за січень 2019 (термін оплати 11.02.2019), № 14-0000178 від 21.02.2019 на суму 2618,66 грн за лютий 2019 (термін оплати 11.03.2019), № 14-0000301 від 31.03.2019 на суму 2422,70 грн за березень 2019 (термін оплати 10.04.2019).

Докази оплати відповідачем суми 15 468,19 грн основного боргу - вартості спожитої теплової енергії за Актами по рахунках, у т.ч. у встановлені строки, суду не надано.

Таким чином судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, заявлена сума боргу підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи.

Дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає його арифметично вірним та обґрунтованим, а вимоги про стягнення 262,73 грн 3% річних, 353,91 грн інфляційних втрат задовольняються в межах розрахунку позивача із врахуванням, що 3% річних нараховано до 31.08.2019, а інфляційні втрати за період прострочення по липень 2019 включно.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач належними засобами доказування обставин справи та стверджувань позивача не спростував, доводи відповідача про не укладення правочину та відсутність підстав для оплати коштів за спожиту теплову енергію за спірний період не приймаються судом та ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст. 86, 129, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної установи "Центр пробації" (04050, м.Київ, вул.Мельникова 81, ) на користь Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" (52204, Дніпропетровська область, м.Жовті Води, вул.8-го Березня, 42, ) 15 468 (п`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 19 коп основного боргу, 262 (двісті шістдесят дві) грн. 73 коп 3% річних, 353 (триста п`ятдесят три) грн. 91 коп інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1921 (тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак