ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2020 року м.Дніпро Справа № 904/3898/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.

секретар судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Німак Є.Ю., довіреність б/н від 20.06.2019 р., адвокат;

від відповідача-1: Пац Є.О., довіреність № 1271-К-Н-О від 18.03.2019 р., адвокат;

представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м.Київ на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 року, постановлену суддею Васильєвим О.Ю., у справі № 904/3898/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал", м.Дніпро

до відповідача-1: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м.Київ

відповідача-2: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", м.Дніпро

про визнання одностороннього правочину недійсним та визнання відсутності права вимоги

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 у справі №904/3898/18 призначено по справі повторну судову економічну експертизу, проведення якої доручено фахівцям Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса.

На вирішення експерта поставлено наступне питання: Чи вірно з арифметичної точки зору (відповідно до умов кредитного договору №DNHSLN103662 від 03.06.13, додаткових угод до нього та формули, викладеній в них) розраховано АТ КБ "Приватбанк" розмір винагороди за користування кредитом в розмірі 370 447 700,02 грн. (а.с.24) чи в розмірі 315 088 457,81 грн. (а.с.141) , або в розмірі 315 560 545,78 грн. (а.с.217); якщо ні, то який саме вірний розмір винагороди за користування кредитом ,що підлягає сплаті ТОВ "Істейтглобал" відповідно до умов вищенаведеного договору?

Зобов`язано сторін на вимогу експерта надати документи, необхідні для проведення експертизи. Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за статтями 384 та 385 КК України та направлено йому копію ухвали та матеріали справи № 904/3898/18. Зупинено провадження у справі № 904/3898/18 до вирішення експертом вищенаведеного питання. Покладено попередню оплату вартості судової експертизи на позивача ТОВ "Істейтглобал", з подальшим розподілом судових витрат у відповідності з вимогами ГПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою місцевого господарського суду, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 по справі №904/3898/18.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що сплили всі можливі строки підготовчого провадження в справі, своєчасно клопотання про призначення повторної експертизи позивач не заявив (в судовому засіданні після повернення справи із висновком експерта та поновлення провадження у справі); контррозрахунку позивач не надав, конкретних зауважень до розрахунку експерта також не зазначив.

Зауважує, що висновком експерта підтверджено правильність розміру винагороди, зазначеної в листі AT КБ "ПРИВАТБАНК" від 14.11.2018 №Э.Upr 1/3-675694 "Повторне уточнення до вимоги від 02.08.2018 №Э.Upr 1/3-626626 про встановлення терміну сплати винагороди за користування кредитом по кредитному договору № DNHSLNI03662 від 03.06.2013". Розбіжність між проведеним дослідженням та даними розрахунку банку складає 0.79 грн. могла виникнули внаслідок округлення проміжних результатів розрахунків та є несуттєвою.

Зазначає, що оцінка договірних відносин не відноситься до компетенції експерта-економіста.

З наявного у висновку експерта розрахунку (Додаток № 1 до Висновку) чітко вбачається (і задля цього навіть не було необхідності викликати експерта або витребовувати у нього пояснення), що в якості дня розрахунку прийнята дата 31.07.2016. Отже, розрахунок був зроблений саме за показниками до формули винагороди, зазначеними як в Договорі про внесення змін від 25.07.2016 до договору № DNHSLNI03662 від 03.06.2013, так і в Договорі про внесення змін від 15.12.2016 до договору № DNHSLN103662 від 03.06.2013.

Причина того, що в своїх письмових пояснень експерт зазначив, що розрахував розмір винагороди за формулою, зазначеною в первинній редакції Кредитного договору, була також з`ясована в судовому засіданні. Експерт пояснив, що формули у всіх договорах (первинному та договорах про внесення змін) є тотожними, однак, в договорах про внесення змін вони зазначені нечітко. Щодо показників, то за показниками, визначеними в основному кредитному договорі, розрахунок взагалі не може бути наразі здійснений, адже відсутні параметри для здійснення такого розрахунку (конкретна дата).

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал", відзив на апеляційну скаргу не надав, однак, у судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2019 для розгляду справи №904/3898/19 визначена колегія суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В.

Через відпустку суддів членів колегії суддів Дарміна М.О. та Березкіної О.В., з метою дотримання строків на вчинення певної процесуальної дії, а саме відкриття провадження у справі, розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/3898/18 та відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2019, справу №904/3898/18 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Широбокова Л.П., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.12.2019 (колегія суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Широбокова Л.П., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; розгляд справи призначений на 14.01.2020.

18.12.2019 суддя Дармін М.О. вийшов на роботу, втім, суддя Березкіна О.В., вийшла на роботу лише 02.01.2020, в зв`язку з чим розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/3898/18 з метою повернення справи раніше визначеному складу суду. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2020, справу №904/3898/18 передано раніше визначеній колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В. якою ухвалою від 14.01.2020 прийнято справу до свого провадження.

В судовому засіданні 14.01.2020 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

ТОВ "Істейтглобал" (Позивач) звернувся з позовом до АТ КБ "Приватбанк" (Відповідач-1) та ПрАТ "СК "Інгосстрах" (Відповідач-2) про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого АТ КБ "Приватбанк" шляхом направлення на адресу ТОВ "Істейтглобал" вимоги від 02.08.18 №Э.Upr1/3-626626 про сплату винагороди за користування кредитом по кредитному договору №DNHSLN103662 від 03.06.13; визнання відсутності у АТ КБ Приватбанк права вимоги до ТОВ Істейтглобал сплати за користування кредитом за договором від 03.06.2013р. №DNHSLN103662 в редакції договору про внесення змін до цього договору від 15.12.16; та визнання недійсним одностороннього правочину , вчиненого ПрАТ СК Інгосстрах шляхом направлення на адресу ТОВ Істейтглобал листа-повідомлення про розірвання від 09.08.18р. №09-08/18 ( в частині поруки ПрАТ СК Інгосстрах) договору №DNHSLN103662 від 03.06.13.

АТ КБ Приватбанк (Відповідач-1) у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечував; під час розгляду справи в підготовчому провадженні двічі змінював суму винагороди за користування кредитом, вказану в оскаржуваній позивачем вимозі від 02.08.18 №Э.Upr1/3-626626 в розмірі 370 447 700,02 грн. (а.с.24, т.1) шляхом направлення на адресу позивача уточнення від 25.10.18 № Э.Upr 1/3-667118 до вимоги від 02.08.2018, в якому вказав, що сума винагороди, яка підлягає сплаті, складає 315 088 457,81 грн. (а.с.141, т.1) та шляхом направлення на адресу позивача повторного уточнення від 14.11.18 № Э.Upr 1/3-675694 до вимоги від 02.08.2018, в якому вказав, що сума винагороди, яка підлягає сплаті, складає 315 560 545,78 грн. (а.с.217, т.1).

Представник позивача наполягав на необхідності перевірки цих розрахунків із залученням для цього фахівців, які володіють спеціальними знаннями в області бухгалтерського обліку та економіки, оскільки він не має змоги самостійно здійснити таку перевірку, у зв`язку з чим заявив клопотання про призначення по справі судової економічної експертизи.

Ухвалою господарського суду від 29.11.2018 по справі призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено фахівцям Дніпропетровського НДІСЕ.

На вирішення експерта було поставлено наступне питання: чи вірно з арифметичної точки зору (відповідно до умов кредитного договору №DNHSLN103662 від 03.06.13, додаткових угод до нього та формули, викладеній в них) розраховано АТ КБ Приватбанк розмір винагороди за користування кредитом в розмірі 370 447 700,02 грн. ( а.с.24, т.1) чи в розмірі 315 088 457,81 грн. (а.с.141, т.1), або в розмірі 315 560 545,78 грн. (а.с.217, т.1); якщо ні, то який саме вірний розмір винагороди за користування кредитом, що підлягає сплаті ТОВ Істейтглобал відповідно до умов вищенаведеного договору? Провадження у справі № 904/3898/18 було зупинено до вирішення експертом вищенаведеного питання.

Задовольняючи клопотання про призначення первісної експертизи, господарський суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують наявність значних розбіжностей в розрахунках розміру винагороди (АТ КБ Приватбанк на протязі підготовчого провадження у справі двічі змінювало розмір винагороди тобто станом на цей час наявні 3 різні розміри винагороди); надані докази є взаємно суперечливими; при цьому, беззаперечною є складність розрахунків відповідно до умов кредитного договору, що у своїй сукупності свідчить про те, що з метою належної перевірки здійсненого розрахунку розміру винагороди за користування кредитом виникла дійсна потреба у призначенні відповідної судової економічної експертизи із залученням відповідних фахівців у даній сфері.

Відповідно до висновку експерта № 1147/1148-19 від 20.06.2019 за результатами проведення судової економічної експертизи по справі №904/3898/18 розмір винагороди за користування кредитом, що підлягає сплаті ТОВ Істейтглобал відповідно до умов кредитного договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013, додаткових угод до нього та формули, викладеній в них складає 315 560 546,57 грн.

У зв`язку із суперечливістю, на думку господарського суду, висновку експерта №1147/1148-19 від 20.06.2019 матеріалам справи ухвалою суду викликано до судового засідання судового експерта Дніпропетровського НДІСЕ - Ватченко Б.С. для роз`яснення наданого ним висновку експерта.

18.10.2019 до канцелярії суду від судового експерта Ватченко Б.С. надійшли пояснення щодо формули, за якою було розраховано заборгованість позичальника за винагородою за договором №DNHSLN103662 від 03.06.2013 до висновку експерта від 20.06.19 №1147/1148-19 по справі №904/3898/18.

В цих поясненнях експерт вказує поміж іншим про наступне: "… Слід вказати, що формули, що містяться у Договорах від 25.07.2016 та 15.12.2016 про внесення змін до Кредитного договору № DNHSLN103662 від 03.06.2013 наведені нечітко, неякісно, розмито та практично нечитабельно. Слід вказати, що у матеріалах справи міститься тільки один розрахунок винагороди, що розраховано АТ КБ Приватбанк на суму 315 560 545,78 грн., який відрізняється від розрахунку експерта на 0,79 грн., який розрахований згідно формули, яка наведена у п.4.7. Кредитного договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013. Таким чином, виходячи з поставленого питання, з того, що розрахунок винагороди, що розраховано АТ КБ Приватбанк у матеріалах справи міститься тільки один на суму 315 560 545,78 грн. та відрізняється від розрахунку експерта на 0,79 грн., формули, які містяться у Договорах від 25.07.2016 та 15.12.2016 про внесення змін до Кредитного договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013, наведені нечітко, неякісно, розмито та практично нечитабельно, розрахунок винагороди проводився по формулі, яка наведена у п.4.7. Кредитного договору №DNHSLN103662 від 03.06.13р…" (т.3, а.с.83-84).

У судовому засіданні експерт Дніпропетровського НДІСЕ - Ватченко Б.С. пояснив, що складові формули, за якою розраховується розмір винагороди в первинній редакції договору №DNHSLN03662 (від 03.06.2013) та в чинній редакції (від 15.12.2016 року) є відмінними деякими своїми складовими, які застосовуються під час здійснення розрахунку винагороди. В той же час, власний розрахунок винагороди він здійснював за формулою, що зазначена в первинній редакції договору №DNHSLN03662 (від 03.06.2013 року).

При цьому, експерт не надав обґрунтованої відповіді на питання, чому він у дослідницькій частині свого висновку експерта № 1147/1148-19 від 20.06.2019 навів у повному обсязі формули, за якими розраховується винагорода за користування кредитом, та їх складові; як в редакції кредитного договору №DNHSLN03662 від 03.06.2013, так і в редакціях договору від 25.07.2016 про внесення змін до кредитного договору та договору від 15.12.2016 про внесення змін до цього кредитного договору (т.3, а.с.3-14), а у своїх письмових поясненнях на вимогу суду вже вказав, що формули, які містяться у Договорах від 25.07.2016 та 15.12.2016 про внесення змін до Кредитного договору № DNHSLN103662 від 03.06.2013, наведені нечітко, неякісно, розмито та практично нечитабельно. А відтак, він здійснював перевірку розрахунку винагороди за користування кредитом лише за формулою, наведеною у первинній редакції цього кредитного договору (т.3, а.с.83-84).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 у справі №904/3898/18 призначено по справі повторну судову економічну експертизу.

В обґрунтування призначення повторної експертизи суд зазначив про суперечність висновку експерта з іншими матеріалами справи.

Вказаний процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Предметом позовних вимог, серед іншого, є:

- визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого АТ КБ Приватбанк шляхом направлення на адресу ТОВ Істейтглобал вимоги від 02.08.18р. №Э.Upr1/3-626626 про сплату винагороди за користування кредитом по кредитному договору №DNHSLN103662 від 03.06.13р. (винагорода визначена у розмірі 370 447 700,02 грн. (а.с.24, т.1));

- визнання відсутності у АТ КБ Приватбанк права вимоги до ТОВ Істейтглобал сплати за користування кредитом за договором від 03.06.2013р. №DNHSLN103662 в редакції договору про внесення змін до цього договору від 15.12.16 р., що і стало підставою для пред`явлення позову.

Як вже зазначалося вище, АТ КБ Приватбанк (Відповідач-1) у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечував; під час розгляду справи в підготовчому провадженні двічі змінював суму винагороди за користування кредитом, вказану в оскаржуваній позивачем вимозі від 02.08.18 №Э.Upr1/3-626626 в розмірі 370 447 700,02 грн. (а.с.24, т.1) шляхом направлення на адресу позивача уточнення від 25.10.18р. № Э.Upr 1/3-667118 до вимоги від 02.08.2018, в якому вказав, що сума винагороди, яка підлягає сплаті, складає 315 088 457,81 грн. (а.с.141, т.1) та шляхом направлення на адресу позивача повторного уточнення від 14.11.18 р. № Э.Upr 1/3-675694 до вимоги від 02.08.2018, в якому вказав, що сума винагороди, яка підлягає сплаті, складає 315 560 545,78 грн. (а.с.217, т.1).

На запитання суду під час судових засідань по справі представники АТ КБ Приватбанк пояснювали, що ці зміни у розмірі винагороди за користування кредитом викликані технічними помилками персоналу банку під час здійснення розрахунків.

Таким чином, для прийняття обґрунтованого та законного рішення по цій справі суд повинен вирішити, поміж-іншим, і наступні питання: чи вірно з арифметичної точки зору (відповідно до умов кредитного договору, додаткових угод до нього та формули, викладеній в них) розраховано АТ КБ Приватбанк розмір винагороди за користування кредитом в розмірі 370 447 700,02 грн. ( а.с.24, т.1) чи в розмірі 315 088 457,81 грн. (а.с.141, т.1) або в розмірі 315 560 545,78 грн. (а.с.217, т.1); якщо ні, то який саме вірний розмір винагороди за користування кредитом, що підлягає сплаті ТОВ Істейтглобал відповідно до умов вищенаведеного договору?

Отже, обставини щодо фактичного розміру заборгованості по сплаті винагороди за користування кредитом входять до предмету доказування по справі.

Відповідно до матеріалів справи між сторонами укладений кредитний договір №DNHSLN03662 від 03.06.2013, пункт 4.7 якого містить формулу розрахунку винагороди за користування кредитом (т. 1 а.с. 7-16).

25.07.2016 до договору №DNHSLN03662 від 03.06.2013 внесені зміни, в тому числі до п. 4.7 (т. 1 а.с. 18).

15.12.2016 сторонами укладено договір про внесення змін до договору №DNHSLN03662 від 03.06.2013, відповідно до якого внесено зміни шляхом викладення тексту цього договору у відповідній редакції (т. 1 а.с. 19-22).

При цьому, формула розрахунку винагороди за користування кредитом міститься у п. 4.10. Договору.

Як вже зазначалося вище, при призначенні первісної судової економічної експертизи, на вирішення експерта було поставлено наступне питання: чи вірно з арифметичної точки зору (відповідно до умов кредитного договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013, додаткових угод до нього та формули, викладеній в них) розраховано АТ КБ Приватбанк розмір винагороди за користування кредитом.

Отже, експерту необхідно було розрахувати розмір винагороди за користування кредитом за договором №DNHSLN103662 від 03.06.2013 з урахуванням додаткових угод до нього, в тому числі останнього за часом договору від 15.12.2016.

В той же час, через те, що формули, які містяться у Договорах від 25.07.2016 та 15.12.2016 про внесення змін до Кредитного договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013, наведені нечітко, неякісно, розмито та практично нечитабельно, експертом розрахунок винагороди проводився по формулі, яка наведена у п.4.7. Кредитного договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013 (т.3,а.с.83-84).

Факт того, що перевірка розрахунку винагороди за користування кредитом здійснювалася лише за формулою, наведеною у первинній редакції цього кредитного договору, підтвердив експерт у судовому засіданні.

Відповідно до п. 2.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 експерт має право відповідно до процесуального законодавства заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи.

Експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків, а витребувані додаткові матеріали не надані.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції на експерта покладаються такі обов`язки, як повідомити в письмовій формі органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), про неможливість її проведення та повернути надані матеріали справи та інші документи, якщо надані йому матеріали недостатні для вирішення поставленого питання, а витребувані додаткові матеріали не були надані.

Якщо експерт порушив клопотання про надання йому додаткових матеріалів, але протягом сорока п`яти календарних днів не отримав відповіді, він письмово повідомляє орган (особу), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), про неможливість надання висновку (п. 4.11. Інструкції).

Отже, у разі недостатності досліджувальних документів чи неможливості їх дослідити внаслідок їх нечитабельності, експерт повинен був не проводити розрахунок за нечинною редакцією договору, а мав би заявити до суду відповідне клопотання про витребування від сторін оригіналів цих документів, чого експертом в порушення п.п. 2.1., 2.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень зроблено не було.

Колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що оцінка договірних відносин не відноситься до компетенції експерта-економіста. Однак, перед експертом така задача і не ставилася. Перед експертом було поставлено задачу розрахувати розмір винагороди за користування кредитом відповідно до останньої за часом редакції договору, чого останнім зроблено не було.

Фактично даний висновок експерта № 1147/1148-19 від 20.06.2019 в порушення ч. 1 ст. 98 ГПК України не містить відповіді на питання, поставлені експертові, через що не містить будь-яких даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, даним висновком не досягнуто мети призначення судової економічної експертизи.

В той же час, у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу (ч. 2 ст. 99 ГПК України).

У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (ч. 3 ст. 99 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ГПК України за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

За таких обставин господарський суд прийшов до правильного висновку, що дана судова експертиза виконана неналежним чином (не у відповідності до вимог ГПК України, чинних умов договору та формули розрахунку розміру винагороди) та, як наслідок, не може бути прийнята до уваги при вирішенні справи по суті.

З огляду на вищевикладене, суперечність висновку експерта з іншими матеріалами справи, господарський суд підставно задовольнив клопотання позивача про призначення повторної експертизи.

При цьому, суд з метою об`єктивності та усунення сумнівів щодо упередженості експерта, якому буде доручено проведення повторної експертизи по цій справі, доручив проведення цієї експертизи іншій експертній установі - Харківському НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України саме у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду (ч.ч. 2, 3 ст. 177 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:

1) залишення позовної заяви без розгляду;

2) закриття провадження у справі;

3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

В матеріалах справи відсутня будь-яка ухвала, перелічена у ч. 2 ст. 185 ГПК України, через що підготовче провадження у цій справі ще не закінчено. Тому суд, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України мав право на даній стадії розгляду справи призначати по справі судову експертизу.

Та обставина, що підготовче провадження у даній справі проводиться у строк, що перевищує шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, не є предметом оскарження даної апеляційної скарги, а також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали про призначення судової експертизи, оскільки підготовче провадження у цій справі ще не закінчено.

Тому, посилання заявника апеляційної скарги на те, що сплили всі можливі строки підготовчого провадження в справі, своєчасно клопотання про призначення повторної експертизи позивач не заявив (в судовому засіданні після повернення справи із висновком експерта та поновлення провадження у справі), не впливають на обґрунтованість та підставність призначення повторної судової економічної експертизи.

Ненадання позивачем власного контррозрахунку та конкретних зауважень до розрахунку експерта, також не є перешкодою для відповідних дій господарського суду.

З огляду на вказані обставини, враховуючи не надання експертом відповіді на поставлені в ухвалі суду від 29.11.2018 питання, необхідність з`ясування розміру винагороди за користування кредитом, що має значення для справи, з метою всебічного, повного та об`єктивного встановлення всіх обставин справи в їх сукупності у господарського суду дійсно була необхідність у призначенні повторної судової економічної експертизи в іншому експертному складі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання, дав оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки ухвали про призначення експертизи у справі, передбачена п.11 ч.1 ст.255 ГПК України, не відноситься до переліку ухвал, що можуть бути оскаржені після апеляційного перегляду в касаційному порядку за приписами п.2 ч.1 ст.287 ГПК України, то постанова апеляційного господарського суду не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м.Київ на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 року у справі №904/3898/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 року у справі № 904/3898/18 залишити без змін.

Судові витрати по справі Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м.Київ за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.п.11, 12 ч.1 ст.255, п.2 ч.1 ст. 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.01.2020.

Головуючи суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна