ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2020 р. Справа№ 920/698/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна омпанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Сумської області

від 11.09.2019

у справі № 920/698/19 (суддя Соп`яненко О.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія

«Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради

про стягнення 5 152,89 грн заборгованості за договором постачання природного газу №3430/16-ТЕ-29 від 21.12.2015,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду Сумської області із позовом до Комунального підприємства «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради (далі - КП «Ромнитеплосервіс») про стягнення 5 152,89 грн, з яких: 4 823,98 грн пені, 328,91 грн - 3% річних, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу №3430/16-ТЕ-29 від 21.12.2015.

В обґрунтування заявлених вимог АТ «НАК «Нафтогаз України» посилається на те, що відповідач здійснював оплату отриманого природного газу несвоєчасно, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги п. 6.1 договору.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі №920/698/19 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, керуючись ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», дійшов висновку про відсутність законних підстав для нарахування позивачем штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання за договором №3430/16-ТЕ-29 від 21.12.2015, а нараховані штрафні санкції підлягають списанню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі № 920/698/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України» до КП «Ромнитеплосервіс» про стягнення 5 152,89 грн задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», ст.ст. 598, 599 Цивільного кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2019 апеляційну скаргу АТ «НАК «Нафтогаз України» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 поновлено АТ «НАК «Нафтогаз України» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «НАК «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі №920/698/19. На підставі ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення учасників справи.

Позиції учасників справи

АТ «НАК «Нафтогаз України» в апеляційній скарзі, керуючись положеннями ст.ст. 253, 254, 256-258, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 193, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 549-551, 599 Цивільного кодексу України, просить суд скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі №920/698/19 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення з КП «Ромнитеплосервіс» 5 152,89 грн - задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу від КП «Ромнитеплосервіс» на адресу Північного апеляційного господарського суду у встановлений судом строк не надходив.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

21.12.2015 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Постачальник) та Комунальним підприємством «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради (далі - Споживач) було укладено договір №3430/16-ТЕ-29 постачання природного газу (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 Договору газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

На виконання п. 2.1 договору Постачальник передає Споживачу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року (включно) газ обсягом до 680,00 тис.куб.м.

За умовами п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В обґрунтування позовних вимог АТ «НАК «Нафтогаз України» посилається на те, що КП «Ромнитеплосервіс» порушило взяті на себе зобов`язання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору несвоєчасно оплатило спожитий природний газ, чим порушило вимоги п. 6.1 Договору, у зв`язку з чим АТ «НАК «Нафтогаз України» нараховано пеню відповідно до п. 8.2. договору, згідно з положеннями якого у разі невиконання Споживачем умов п. 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

З урахуванням наведених обставин, АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося з позовом до суду про стягнення з КП «Ромнитеплосервіс» 5 152,89 грн, з яких: 4 823,98 грн пені, 328,91 грн - 3% річних, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу №3430/16-ТЕ-29 від 21.12.2015.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтями 11, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у разі невиконання Споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеного, АТ «НАК «Нафтогаз України» за загальний період з 15.03.2016 по 28.03.2016 нарахувало до стягнення з КП «Ромнитеплосервіс» 5 152,89 грн, з яких: 4 823,98 грн пені, 328,91 грн - 3% річних, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням Споживачем умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу №3430/16-ТЕ-29 від 21.12.2015.

Проте, судова колегія звертає увагу на те, що на момент виникнення спірних правовідносин діяв Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (далі - Порядок №20), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

Порядком № 20 було визначено механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-,водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот.

Абзацом 2 пункту 8 Порядку №20 було передбачено, що проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію визначається Міненерговугіллям і Мінфіном.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 р. №493/688 було затверджено «Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію» (далі - Порядок № 493/688).

Порядком №493/688 визначались взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», ДП «Енергоринок» та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. №20.

Відповідно до приписів вищезазначеного Порядку між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Сумській області, Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації, Комунальним підприємством «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» були підписані:

1. Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природній газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 05.02.2016 р. №356;

2. Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 17.03.2016 р. №899;

3. Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 15.04.2016 р. №1200;

4. Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 16. 05.2016 р. №1442.

Відповідно до розділу 1 вищевказаних протокольних рішень предметом спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору.

На виконання зазначених спільних протокольних рішень, позивачу було перераховано кошти за спожитий природний газ, що підтверджується платіжними документами та довідкою «Операции», наданих самим АТ «НАК «Нафтогаз України».

Крім того, 30.11.2016 набув чинності Закон України від 03.11.2016 №1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон № 1730-VIII), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

За змістом Закону №1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону є, зокрема кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ст. 1 Закону №1730-VIII процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Положеннями ст. 2 Закону №1730-VIII встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону №1730-VIII для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

З наведених вище норм Закону №1730-VIII вбачається, що для здійснення процедури врегулювання заборгованості (проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості) необхідною умовою є включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства, з метою її врегулювання за домовленістю сторін шляхом вчинення відповідних правочинів.

Разом з тим, ч. 3 ст. 7 Закону №1730-VIII, якою передбачено списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, встановлено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що ч. 3 ст. 7 Закону №1730-VIII є нормою прямої дії, при цьому застосування її приписів не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності цим Законом. Зокрема, застосування даної норми не потребує включення підприємства до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд, зокрема у постановах: від 07.02.2018 у справі №927/1152/16, від 28.02.2018 у справі №911/3914/14, від 14.03.2018 у справі №904/11460/16, від 01.04.2019 у справі №922/2784/18, від 04.04.2019 у справі №905/1526/18, від 10.06.2019 у справі №904/4592/18, від 16.05.2019 у справі №922/2685/18.

Тобто, для визнання заборгованості списаною необхідно встановити, для яких саме потреб використовувався природний газ за договором від 21.12.2015 №3430/16-ТЕ-29 та чи погашено суму основного боргу до набрання чинності Законом № 1730-VIII.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі п. 1.2 договору №3430/16-ТЕ-29 від 21.12.2015 та згідно з актами приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2016 року АТ «НАК «Нафтогаз України» передав, а КП «Ромнитеплосервіс» прийняв природний газ виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню загальною вартістю 995 265,67 грн.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Роменської міської ради №402 від 28.12.2006 КП «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради визнано виконавцем послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії.

Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість за поставлений природний газ погашена до набрання чинності Законом №1730-VIII (до 30.11.2016), що також не заперечується АТ «НАК «Нафтогаз України».

Оскільки, КП «Ромнитеплосервіс» повністю сплатило вартість спожитого газу до набрання чинності відповідним Законом №1730-VIII (30.11.2016), то нараховані пеня, 3% річних та втрати від інфляції відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону №1730-VIII підлягають списанню з дня набрання ним чинності.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, встановивши, що КП «Ромнитеплосервіс» повністю сплатило вартість спожитого газу до набрання чинності Законом № 1730-VIII (30.11.2016), суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Інших доводів та доказів, які б могли бути підставою для скасування судового рішення у даній справі апелянтом не наведено.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені АТ «НАК «Нафтогаз України» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі №920/698/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга АТ «НАК «Нафтогаз України» задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі №920/698/19 залишити без змін.

2. Матеріали справи №920/698/19 повернути до Господарського суду Сумської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім