номер провадження справи 4/180/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2020 Справа № 908/2955/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Зінченко Н.Г., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРДАРІКА ТРЕС", (40007, м. Суми Сумської області, вул. Черкаська, буд. 1, офіс 22)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бєлай Олександра Вікторовича, ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 56991,53 грн. заборгованості

УСТАНОВИВ

22.10.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява б/н від 24.09.2019 (вх. № 3171/08-07/19 від 22.10.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРДАРІКА ТРЕС", м. Суми Сумської області до Фізичної особи-підприємця Бєлай Олександра Вікторовича, м. Запоріжжя про стягнення 56991,53 грн. заборгованості, в тому числі: 52489,90 грн. вартості непоставленого товару, 3397,18 грн. інфляційних втрат і 1104,45грн. 3 % річних.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2019 справу № 908/2955/19 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду від 18.11.2019, після усунення недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/2955/19, присвоєно справі номер провадження 4/180/19, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заявлені позивачем вимоги, викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст. 11, 610, 612, 625, 626, 629, 655 ЦК України, ст. 193 ГК України, на підставі яких позивач просить позов задовольнити, стягнути з Фізичної особи-підприємця Бєлай Олександра Вікторовича суму 56991,53 грн. заборгованості, в тому числі: 52489,90 грн. вартості непоставленого товару, 3397,18 грн. інфляційних втрат і 1104,45грн. 3 % річних.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Витягу (Безкоштовного) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою Фізичної особи-підприємця Бєлай Олександра Вікторовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) є: АДРЕСА_1 , що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Ухвала суду від 18.11.2019 про відкриття провадження у справі № 908/2955/19, яка направлялася на зазначену адресу відповідача, повернулася на адресу господарського суду Запорізької області з відміткою відділення поштового зв`язку: "За закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд вважає, що ним вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/2955/19.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Ухвалою господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі від 018.11.2019 у справі №908/2955/19 відповідачу запропоновано подати відзив у строк не пізніше 06.12.2019.

Відзив на адресу суду від відповідача не надійшов.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2,3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі

Отже, 18.12.2019 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 17.01.2020.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

За період з жовтня 2017 по липень 2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАРДАРІКА ТРЕС" (позивачем у справі) здійснено на користь Фізичної особи-підприємця Бєлай Олександра Вікторовича (відповідача у справі) оплату товару (паливні брикети) на загальну суму 378 416, 80 грн., про що свідчать платіжні доручення, а саме:

-платіжне доручення № 297 від 05.10.2017 на суму 92 400,00 грн.;

-платіжне доручення № 298 від 06.10.2017 на суму 24 200,00 грн. ;

-платіжне доручення № 316 від 13.10.2017 на суму 24 200,00 грн.;

-платіжне доручення № 342 від 30.10.2017 на суму 23 116,80 грн.;

-платіжне доручення № 372 від 17.11.2017 на суму 24 200,00 грн.;

-платіжне доручення № 374 від 20.11.2017 на суму 46 200,00 грн.;

-платіжне доручення № 392 від 08.12.2017 на суму 96 800,00 грн.;

-платіжне доручення № 426 від 18.01.2018 на суму 22 000,00 грн.;

-платіжне доручення № 571 від 27.07.2018 на суму 25 300,00 грн.

Фізична особа-підприємець Бєлай Олександр Вікторович (відповідач у справі) виставив Товариству з обмеженою відповідальністю "ГАРДАРІКА ТРЕС" (позивач у справі) рахунки - фактури, на загальну суму 326 496, 00 грн., а саме:

- рахунок-фактуру №1 від 28.10.2017 на суму 46785,90 грн.;

- рахунок-фактуру б/ н від 07.12.2017 на суму 47638,80 грн.;

- рахунок-фактуру б/н від 18.12.2017 на суму 45465,00 грн.;

- рахунок-фактуру б/н від 02.02.2018 на суму 45255,00 грн.;

- рахунок-фактуру б/н від 21.02.2017 на суму 44935,80 грн.;

- рахунок-фактуру б/н від 18.04.2018 на суму 47218,50 грн.;

- рахунок-фактуру б/н від 19.07.2018 на суму 49197,00 грн.

За період жовтень 2017 - липень 2018 Фізична особа-підприємець Бєлай Олександр Вікторович на підставі виставлених рахунків - фактур, поставив Товариству з обмеженою відповідальністю "ГАРДАРІКА ТРЕС" за відповідними видатковими накладними, товар (паливні брикети) на загальну суму 325926, 90 грн., а саме:

- за видатковою накладною №1 від 28.10.2017 на суму 46216, 80 грн.;

- за видатковою накладною б/ н від 07.12.2017 на суму 47638,80 грн.;

- за видатковою накладною б/н від 18.12.2017 на суму 45465,00 грн.;

- за видатковою накладною б/н від 02.02.2018 на суму 45255,00 грн.;

- за видатковою накладною б/н від 21.02.2017 на суму 44935,80 грн.;

- за видатковою накладною б/н від 18.04.2018 на суму 47218,50 грн.;

- за видатковою накладною б/н від 19.07.2018 на суму 49197,00 грн.

Решту поставку товару відповідач не здійснив.

Також, факт поставки товару підтверджується товарно-транспортними накладними, типової форми N 1-TH.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (частини 1, 2 статті 205 ЦК України).

З огляду на вищезазначені документи суд доходить до висновку, що між сторонамиукладений договір поставки у спрощений спосіб.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочином згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Зобов`язанням відповідно до частини 1 та 2 ст. 509 цього Кодексу є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

Згідно ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В матеріалах справи наявний Акт звіряння взаємних розрахунків, з якого встановлено, що відповідач визнав факт існування заборгованості перед позивачем в розмірі 52489, 90 грн.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та, в окремих випадках, - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

Згідно з ст. 693 ЦК України якщо продавець, який отримав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення попередньої оплати.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, матеріалами справи доведено, що відповідач не здійснив поставку товару на загальну суму 52489, 90 грн., факт наявності заборгованості відповідача перед ТОВ "ГАРДАРІКА ТРЕС" у розмірі 52489, 90 грн. підтверджується фактичними обставинами справи.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов`язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, статтею 3 ЦК України закріплено, що одним із основних принципів цивільного права є принцип добросовісності, розумності та справедливості.

Так, позивач, здійснивши оплату за товар, розраховує на його отримання у розумні строки.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

На день розгляду спору відповідач доказів поставки сплаченого товару або повернення суми попередньої оплати не надав.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця Бєлай Олександра Вікторовича 52489, 90 грн. заборгованості документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 3397,18 грн. інфляційних втрат, які розраховані за період з листопада 2018 по травень 2019, та 1104,45грн. 3 % річних, які розраховані за період з18.10.2018 по 01.07.2019, стосовно яких суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із частиною 2 статті 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до статті 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/2899/14 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.

Також слід врахувати, що згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15, стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

З урахуванням зазначеного, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат заявлено позивачем обґрунтовано.

За текстом позовної заяви, позивач зазначає, що 18.10.2018 ТОВ "ГАРДАРІКА ТРЕС" звернулося до відповідача з вимогою виконати поставку оплачених паливних брикетів.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

До матеріалів справи позивачем не надано вимоги про виконання поставки товару, також не надано доказів направлення (отримання) ФОП Бєлай О.В. зазначеної вимоги.

Як слідує з аналізу вищевказаних норм законодавства, для розрахунку 3% річних та інфляційних втрат необхідно встановити розмір боргу, день, коли зобов`язання з його сплати мало бути виконане.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приймаючи до уваги, що позивач не надав доказів звернення (вимоги) до відповідача про поставку оплаченої продукції, у суду відсутня можливість встановити строк, встановлений ч.2 ст. 530 ЦК України, тому суд відмовляє в задоволені вимог про стягнення 3397,18 грн. інфляційних втрат і 1104,45грн. 3 % річних як необґрунтовано заявлених.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, пропорційно розміру заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРДАРІКА ТРЕС" до Фізичної особи-підприємця Бєлай Олександра Вікторовича задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бєлай Олександра Вікторовича, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРДАРІКА ТРЕС", (40007, м. Суми Сумської області, вул. Черкаська, буд. 1, офіс 22, ) 52 489 (п`ятдесят дві тисячі чотириста вісімдесят девять) грн. 90 коп. заборгованості та 1769 (одну тисячу сімсот шістдесят дев`ять) грн. 26 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено "17" січня 2020р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н. Г.Зінченко