ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2020 р. Справа№ 925/1003/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тепломережа" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.10.2019

у справі № 925/1003/19 (суддя Скиби Г.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Тепломережа"

про стягнення інфляційних втрат та 3% річних

за участю представників учасників справи:

від позивача - не з`явились

від відповідача - не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом до Комунального підприємства "Тепломережа" про стягнення 142892,01 грн. інфляційних втрат та 63099,78 грн. - 3% річних, нарахованих у зв`язку з порушенням строків оплати вартості поставленого природного газу згідно договору постачання природного газу №1077/1718-ТЕ-36 від 07.09.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки відповідач оплатив поставлений природний газ з порушенням строків, визначених договором постачання природного газу, то на підставі ст. 625 ЦК України постачальник вправі вимагати сплату інфляційних та 3% річних.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.10.2019 у справі № 925/1003/19 позов задоволено повністю.

Стягнуто з КП "Тепломережа" на користь АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 142892 грн 01 коп. інфляційних втрат, 63099грн 78 коп. - 3% річних та 3 089 грн 88 коп. судового збору.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши прострочення виконання відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати вартості поставленого газу та з посиланням на приписи ст. ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення інфляційних та 3 % річних.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство "Тепломережа" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 28.10.2019 у справі № 925/1003/19 та прийняти нове рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято на підставі неповного та невірного з`ясування обставин справи. Так, скаржник зазначає, що у вступній частині оскаржуваного рішення зазначено, що позивач звернувся з позовом до Кам`янського комунального підприємства теплових мереж про стягнення 2 160,23 грн. пені, 3% річних та інфляційних втрат за поставлений природний газ згідно договору постачання природного газу від 31.10.2016р. №2603/1617-КП-36. При цьому, у резолютивній частині зазначено про задоволення позов у повному обсязі до КП "Тепломережа" про стягнення інфляційних та 3% річних.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2019, справа № 925/1003/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Тепломережа" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.10.2019 у справі № 925/1003/19; встановлено учасникам справи процесуальний строк для надання відзиву, заперечень на апеляційну скаргу, заяв, клопотань протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 28.12.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 розгляд справи призначено на 14.01.2020.

Позивач не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 263 ГПК України, та не подав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Представники сторін в судове засідання 14.01.2020 не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про що свідчать долучені до матеріалів справи повідомлення про вручення рекомендованих відправлень, згідно яких позивачем отримано поштову кореспонденцію суду 23.12.2019, а згідно статусу відстеження рекомендованих поштових відправлень на сайті АТ "Укрпошта" відповідачем отримано - 26.12.2019 (поштове відправлення № 047).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, враховуючи те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, які належним чином повідомлялись про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

07.09.2017 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник за договором, позивач у справі) та Комунальним підприємством «Тепломережа» (споживач за договором, відповідач у справі), укладено договір постачання природного газу №1077/1718-ТЕ-36 (далі - Договір, а.с. 22-31), згідно умов якого постачальник зобов`язався поставити споживачу у 2017-2018 роках природній газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п.6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Між сторонами підписано додаткові угоди до Договору (а.с. 32-34), за умовами яких змінювалась поточна ціна за 1000 м3 газу та якісні характеристики газу.

На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 4 655 120,85 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017, від 30.11.2017, від 31.12.2017, від 31.01.2018, від 28.02.2018, від 31.03.2018, від 30.04.2018 (а.с. 35-41).

Оскільки відповідач розрахувався за поставлений природний газ з порушенням строків, визначених умовами договору, АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась до суду з позовом про стягнення з КП "Тепломережа" 142892,01 грн інфляційних втрат та 63099,78 грн - 3% річних.

Цивільні зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до ст. 173 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й ч. 1 ст. 193 ГК України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, позивачем на виконання умов Договору передано протягом жовтня 2017 - квітня 2018 відповідачу природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі від 31.01.2017 (на суму 288715,60 грн); від 30.11.2017 (на суму 668794,93 грн); від 31.12.2017 (на суму 738969,35 грн); від 31.01.2018 (на суму 952018,97 грн); від 28.02.2018 (на суму 955784,77 грн), від 31.03.2018 (на суму 973409,93 грн), від 30.04.2018 (на суму 77427,30 грн). Всього на загальну суму 4 655 120,85 грн. Обставини отримання природного газу в об`ємах на вищенаведені суми відповідачем не заперечуються

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 6.1 Договору, як вже зазначалось у даній постанові, остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Матеріалами справи підтверджується, а відповідачем в порядку ст. 74 ГПК України належними засобами доказування не спростовано, що оплата отриманого природного газу здійснена з порушенням вищенаведеної умови договору.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого позивачем детального розрахунку інфляційних та річних, проведеного з урахуванням п. 6.1 Договору та часткового погашення заборгованості, АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" нараховано 142892,01 грн інфляційних втрат та 63099,78 грн - 3% річних, які правомірно були стягнуті місцевим господарським судом згідно оскаржуваного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що у вступній частині судом було зазначено іншого відповідача та відмінний від заявлених позивачем розмір позовних вимог, судова колегія зазначає, що вказаний недолік оскаржуваного рішення не може бути підставою для його скасування в контексті приписів ст. 277 ГПК України, оскільки, фактично, судом здійснено розгляд позовних вимог АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" саме про стягнення 142892,01 грн інфляційних втрат та 63099,78 грн - 3% річних.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо прийняття місцевим господарським судом оскаржуваного рішення на підставі неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Черкаської області від 28.10.2019 у справі № 925/1003/19 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тепломережа" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.10.2019 у справі №925/1003/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 28.10.2019 у справі №925/1003/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Комунальне підприємство "Тепломережа".

4. Справу №925/1003/19 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 20.01.2020