ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.01.2020 Справа № 920/1169/19

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг»

до - Фермерського господарства «Мірт»,

про стягнення 336257 грн 82 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 12.11.2019 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 257057 грн 44 коп. боргу, 10056 грн 93 коп. пені, 57311 грн 77 коп. штрафу, 11831 грн 68 коп. відсотків річних за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 19.10.2018 договору поставки № АП-13-0205 та укладеного між сторонами 05.12.2018 договору поставки № АП-13-0211.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним відповідачу було поставлено товар, відповідачем товар було прийнято, однак за нього не сплачено. Тому, зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача боргу, пені, штрафу та відсотків річних.

Ухвалою суду від 28.11.2019 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 17.12.2019 було продовжено строк розгляду справи та призначено розгляд справи на 14.01.2020.

Відповідач про відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення ухвали суду.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між сторонами 19.10.2018 та 05.12.2018 було укладено договір поставки № АП-13-0205 та договір поставки № АП-13-0211 (надалі Договір № АП-13-0205 та Договір № АП-13-0211) (а.с.14-17).

Відповідно до п. 1.1 договорів позивач зобов`язався передати у власність відповідача товар, а відповідач зобов`язався прийняти й оплатити його.

Позивач на виконання Договору № АП-13-0205 поставив відповідачу товар на суму 50358 грн, що підтверджується видатковою накладною № АП-13-0241 від 18.12.2018 (а.с.20).

Відповідно до п.2.1 Договору № АП-13-0205 відповідач зобов`язався оплатити товар до 10.10.2019. Однак відповідач сплатив лише 40000 грн.

Також, позивач на виконання Договору № АП-13-0211 поставив відповідачу товар на суму 331720 грн 46 коп., що підтверджується видатковою накладною № АП-13-0240 від 18.12.2018 та видатковою накладною № АП-13-0010 від 14.02.2019 (а.с.18-19).

Відповідно до п.2.1 Договору № АП-13-0211 відповідач зобов`язався оплатити товар на суму 66344 грн 09 коп. до 05.12.2018, на суму 265376 грн 37 коп. до 10.10.2019. Проте відповідач оплатив лише 85021 грн 02 коп.

Оскільки відповідач заборгованість не сплатив, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Тому, вказані вище обставини є такими, що встановлені судом.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Щодо стягнення основної суми боргу.

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2011 у справі N 1-26/2011, сторони повинні фактично виконувати умови договору, а не ухилятись від виконання обов`язків з формальних причин.

Судом встановлено, що сторони уклали договори поставки. Позивач поставив товар, а відповідачем товар був прийнятий. Відповідачем зобов`язання по оплаті товару не виконано, а саме не сплачено 257057 грн 44 коп., чим порушено вищезазначені норми матеріального права.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, позивачем правильно обрано спосіб захисту порушеного права, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 257057 грн 44 коп. боргу є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно стягнення 40% відсотків річних.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.5 договорів сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру ставки відсотків річних, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений відповідачем.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок відсотків річних (а.с.11).

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 11831 грн 68 коп. 40% річних (період з 11.10.2019 по 21.11.2019) є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення суми пені та штрафу.

Згідно ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктами 5.2, 5.4 договорів передбачено, що відповідач відповідає за несвоєчасну оплату товару та сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу. У випадку прострочення виконання зобов`язань більше ніж 10 днів винна сторона додатково сплачує іншій стороні за договором штраф у розмірі 15 відсотків від ціни договору.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок пені та штрафу (а.с.10).

Суд дійшов висновку, що право на стягнення штрафу самостійно встановлено сторонами у договорах, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 57311 грн 77 коп. штрафу є правомірною та підлягає задоволенню.

Стосовно стягнення пені, то суд дійшов висновку, що за період з 11.10.2019 по 21.11.2019 підлягають стягненню 9366 грн 75 коп. пені. В частині стягнення 690 грн 18 коп. пені, то суд відмовляє у позові в цій частині, оскільки позивачем при розрахунку пені допущена арифметична помилка.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені частково, то на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.123, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до Фермерського господарства «Мірт» про стягнення 336257 грн 82 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Мірт» (вул. Паркова, буд. 49А, с. Рябина, Великописарівський район, Сумська область, 42843, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (пр.-т Соборності, 15, м. Київ, 02160, ) 257057 грн 44 коп. боргу, 9366 грн 75 коп. пені, 57311 грн 77 коп. штрафу, 11831 грн 68 коп. відсотків річних, 5033 грн 52 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині вимоги фізичної Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до Фермерського господарства «Мірт» про стягнення 690 грн 18 коп. пені відмовити.

4. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 грн 35 коп. покласти на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг».

5. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 17.01.2020.

Суддя О.Ю. Резніченко