ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2020 р. Справа№ 910/1193/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Євсікова О.О.

секретар судового засідання: Михайленко О.О.

за участю представників сторін:

від позивача Поліщук В.О. довіреність № 14-200 від 17.05.19

від відповідача Зарубіна Т.М. довіреність № б/н від 21.01.19

від третьої особи не з`явився

розглянувши матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05 червня 2019 року(повний текст складено 19.06.2019 р.)

у справі № 910/1193/19 (суддя Данилова М.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1 короткий зміст позовних вимог:

1.1.1. АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу №1712/1617-ТЕ-41 від 06.10.2016 р.в сумі 3445075,38 грн. з них: основний борг в сумі 2 437 225, 98 грн., пеня в сумі 372 033,47 грн., 3% річних в сумі 129 097, 99 грн., інфляційні втрати в сумі 506 717, 94 грн.

1.1.2. 15 квітня 2019 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій викладено прохання стягнути з відповідача борг у загальній сумі 2935229,18 грн., з яких 1706058,23 грн. основного боргу, 372033,49 грн. пені (за періоди: з 26.11.2016 по 23.01.2017; з 27.12.2016 по 24.01.2017; з 26.01.2017 по 31.10.2017; 28.02.2017-27.03.2019;28.03.2017-28.02.2019), 182884,50 грн. 3% річних (за періоди: з 26.11.2016 по 23.01.2017; з 27.12.2016 по 24.01.2017; з 26.01.2017 по 31.10.2017; 28.02.2017-27.03.2019;28.03.2017-28.02.2019), 674252,96 грн. інфляційних втрат (за загальний період: грудня 2016; січень-лютий 2017 р.; лютий-жовтень 2017; березень 2017-лютий2019; квітень 2017-лютий 2019) (т.І, а.с. 228-230).

1.1.3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором постачання природного газу №1712/1617-ТЕ-41 від 06.10.2016 року, своєчасну оплату за переданий газ у визначений договором строк не здійснив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.

1.2 короткий зміст рішення суду першої інстанції:

1.2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі №910/1193/19 провадження в частині стягнення з ТОВ "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" суми основного боргу у розмірі 2 282 898,65 грн. закрито. Повернуто ПАТ "НАК "Нафтогаз України" судовий збір у розмірі 10 084,92 грн. сплачений платіжним дорученням №7000827 від 29.01.2019 року, оригінал якого міститься в матеріалах справи № 910/1193/19. Позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" грошові кошти, а саме: основний борг - 1 543 576,33 грн., пеня - 185 898,90 грн., інфляційні втрати - 602 806,67 грн., 3% річних - 182 884,50 грн. В решті позовних вимог відмовлено (т.ІІ, а.с.56-62).

1.3 короткий зміст вимог апеляційної скарги:

1.3.1. ТОВ "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі № 910/1193/19, в якій просить "відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 1712/1617-ТЕ-41 постачання природного газу від 06.10.2016р. 1543576,33 грн., пені - 185 898,90 грн., інфляційні втрати - 602 806,67 грн., 3% річних - 182884,50 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

1.3.2. АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі № 910/1193/19, в якій просить "рішення Господарського суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі № 910/1193/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 186 134,59 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 71 446,29 грн. скасувати, та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" щодо стягнення пені в розмірі 186 134,59 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 71 446,29 грн. задовольнити.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання:

2.1.1. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 липня 2019 року, апеляційна скарга ТОВ "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" у судовій справі № 910/1193/19 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

2.1.2. Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 17 липня 2019 року, апеляційна скарга АТ "НАК "Нафтогаз України" у судовій справі № 910/1193/19 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

2.1.3. Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 22 липня 2019 року апеляційні скарги ТОВ "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" та АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі № 910/1193/19 залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

2.1.4. 08 серпня 2019 року АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось з заявою про усунення недоліків апеляційної скарги.

2.1.5. 12 серпня 2019 року ТОВ "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" звернулось із заявою про усунення недоліків апеляційної скарги.

2.1.6. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі № 910/1193/19 за апеляційними скаргами ТОВ "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 05 червня 2019 року та повідомлено учасників справи, що розгляд зазначених вище апеляційних скарг відбудеться 01 жовтня 2019 року.

2.1.7. 01 жовтня 2019 року та 22 жовтня 2019 року ухвалами Північного апеляційного господарського суду розгляд справи № 910/1193/19 відкладено до 22 жовтня 2019 року та 05 листопада 2019 року відповідно.

2.1.8. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 листопада 2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, для розгляду справи № 910/1193/19 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Євсіков О.О.

2.1.9. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05 листопада 2019 року апеляційні скарги ТОВ "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі №910/1193/19 - прийняти до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Євсіков О.О.

2.1.10. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05 листопада 2019 року розгляд справи відкладено на 26 листопада 2019 року.

2.1.11. 26 листопада 2019 року у судовому засіданні оголошено перерву до 17 грудня 2019 року.

2.1.12. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17 грудня 2019 року розгляд справи відкладено на 08 січня 2020 року.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

2.2.1 У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд не надав належної оцінки викладеним у відзиві на позов обставинам щодо відсутності підстав для стягнення з нього основного боргу до закінчення графіку погашення заборгованості за спожитий природний газ, тобто до 01.01.2021, який відповідачем виконується своєчасно та у повному обсязі. Враховуючи викладене, відповідач зазначає, що судом порушено вимоги ст.ст. 529, 530 ЦК України, п. 12 Положення №187 від 22.03.2017 р., п. 10 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", ст. 25 Закону України "Про теплопостачання". Враховуючи викладені обставини відповідач також вважає помилковим нарахування на заборгованість сум інфляційних втрат, 3% річних та пені. Відповідач зазначає, що судом безпідставно відхилено клопотання про зупинення провадження до вирішення справи №910/5913/19.

2.2.2 Клопотання про зупинення провадження у справі №910/1193/19 до вирішення справи №910/5913/19 та набрання законної сили рішенням у цій справі також викладено у апеляційній скарзі.

2.2.3 У апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом неправомірно перераховано та зменшено розмір пені, оскільки не обґрунтовано підстав такого зменшення. Також позивач вважає, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні частини вимог про стягнення інфляційних втрат.

2.3 узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

2.3.1 У відзиві на апеляційну скаргу позивача відповідач зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 р. у справі №826/9665/16 визнано протиправною та нечинною постанову КМУ №315 від 27.04.2016 р. з моменту її прийняття, з огляду на що регульована ціна за газ має визначатись згідно постанови КМУ від 01.10.2015 №758 із змінами, внесеними постановою від 30.03.2016 №234 та становити 1770,74 грн. (з ПДВ 2124,89 грн.), а не 5930,40 грн., як зазначено в позовній заяві та рішенні суду. Викладені обставини, на переконання відповідача свідчать про те, що у відповідача відсутня заборгованість за визначений позивачем період.

2.3.2 Також відповідач посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц, від 24.01.2018 у справі №7/719, від 23.08.2018 у справі №910/16692/17 та Верховного Суду України від 27.03.2013 у справі №6-6ц13-1.

2.3.3 Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався.

2.4 інші процесуальні дії у справі:

2.4.1. У судовому засіданні 08 січня 2020 року представник позивача надав пояснення, в яких підтримав свої своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 186 134,59 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 71 446,29 грн. скасувати, та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" щодо стягнення пені в розмірі 186 134,59 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 71 446,29 грн. задовольнити. Проти доводів апеляційної скарги відповідача представник позивача заперечував та просив залишити її без задоволення.

2.4.2. Представник відповідача у судовому засіданні 08 січня 2020 року надав пояснення, в яких підтримав свої своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Проти доводів апеляційної скарги позивача представник відповідача заперечував та просив залишити її без задоволення.

2.4.3. Представник третьої особи у судове засідання 08 січня 2020 року не з`явився. Про час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за ідентифікатором 335.

2.4.1. Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

2.4.2. Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов`язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, з урахуванням заяви третьої особи про розгляд справи без участі її представника, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини;

3.1.1. 06.10.2016 року між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач) та ТОВ "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" (далі - Відповідач) укладено договір № 1712/1617-ТЕ-41 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір) (т.І, а.с. 17-25).

3.1.2. Відповідно до п.6.1 Договору, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

3.1.3. На виконання п.2.1 Договору, Позивач поставив а Відповідач прийняв природний газ на загальну суму 6 549 634,58 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу (т.І, а.с. 31-35).

3.1.4. Оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1 Договору.

3.1.5. З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором, Відповідачу нараховано штраф, пеню, 3% річних, інфляційні втрати.

3.1.6. Сума простроченого та несплаченого основного боргу Відповідача на момент звернення з позовом складала 2 437 255,98 грн.

3.1.7. Під час розгляду справи судом, Відповідач частково погасив суму основного боргу, сплативши Позивачу грошові кошти у розмірі 893 679,65 грн., у зв`язку з чим, на дату винесення рішення у справі № 910/1193/19 за відповідачем рахувалась заборгованість у розмірі 1 543 576,33 грн.

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначених відповідно до них правовідносин;

3.2.1. За змістом п. 1.1 укладеного сторонами Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

3.2.2. У п. 5.1 Договору визначено, що регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів та на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включається до його вартості відповідно до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. №758.

3.2.3. Відповідно до п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4942,00 грн., крім того ПДВ - 20%. Усього до сплати разом з ПДВ - 5930,40 грн.

3.2.4. У п. 11.3 Договору зазначено, що сторони погодили такий порядок внесення змін до цього договору: усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 11.5 та 11.6 цього договору; сторони погодили, що зміни до цього договору, викладені не у формі додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору, не можуть бути застосовані до відносин сторін за цим договором; договір про організацію взаєморозрахунків не вносить змін до цього Договору та може бути застосований до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору; будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами: не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

3.2.5. Матеріалами справи підтверджується, що відповідача внесено до реєстру суб`єктів господарювання, які проваджують господарську діяльність у сфері теплопостачання та у сфері централізованого водопостачання й водовідведення, діяльність яких регулюється КМДА (т.І, а.с. 66-67).

3.2.6. Наявними у матеріалах справи Актами приймання-передачі природного газу підтверджується, що у період з жовтня 2016 року по лютий 2017 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ загальним обсягом 1104,417 тис.куб.м., вартістю за 1000 куб.м. 4942 грн. без ПДВ, яка сумарно по всіх актах з ПДВ становить 6549634,58 (т.І, а.с. 31-35).

3.2.7. Наданими разом з позовною заявою документами "Сальдо, Предприятие "Щорса, 32 ЖЕП ТОВ с 01-10-2016 по 30-04-2018" та "Операции по предприятию Щорса, 32 ЖЕП ТОВ с 01-10-2016 по 30-04-2018" визначено, що відповідачем за вказаний період сплачено 3868686,02 грн. (т.І, а.с. 36, 37).

3.2.8. Позивачем надано платіжні доручення датовані за період з 15.12.2016 по 30.03.2018 щодо здійснення оплат на загальну суму 3888686,02 грн. (т.І, а.с. 72-106).

3.2.9. Також відповідачем до відзиву долучено платіжні доручення за період з 01.06.2018 по 25.02.2019 на загальну суму 873649,47 (т.І, а.с. 107-118, 196) та від 26.03.2019 на суму 81240,86 грн. (т.І, а.с. 197).

3.2.10. Платіжне доручення № 2011 від 26.04.2019 свідчить про сплату відповідачем 81240,86 грн. (т.ІІ, а.с. 26)., №2048 від 28.05.2019 - 60769,49 грн., №2049 від 28.05.2019 20471,37 (т.ІІ, а.с. 50-51).

3.2.11. Крім того, відповідачем надано затверджений заступником голови Печерської районної державної адміністрації графік погашення заборгованості за спожитий природний газ ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" () за договорами з НАК "Нафтогаз України, яким починаючи з вересня 2017 року по грудень 2020 року передбачено, що щомісячна сума до погашення становить 81241,86 (т.І, а.с. 133).

3.2.12. Відповідач зазначає, що направляв позивачу графік погашення заборгованості, який отримано відповідачем 22.09.2017 р. на підтвердження чого надав копію листа з відміткою про його отримання (т.І, а.с. 135).

3.2.13. Разом з тим, доказів укладення додаткової угоди до договору щодо зміни порядку оплати вартості спожитого газу - матеріали справи не містять.

3.3. доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

3.3.1. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 1543576,33 грн. основного боргу, 185898,90 грн. пені та 182884,50 грн. 3% річних, як таких, що є арифметично вірними та такими, що відповідають матеріалам та обставинам справи.

3.3.2. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні частини вимог про стягнення інфляційних втрат, висновок про стягнення інфляційних втрат саме у розмірі 602806,67 грн. будь-яким чином не обґрунтував.

3.3.3. При цьому, за результатами перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, колегією суддів встановлено, що вірним та такими, що відповідають періодам існування заборгованості, законодавчо визначеному порядку нарахування, у заявлених позивачем межах позовних вимог, є інфляційні втрати у розмірі 640255,36 грн.

3.4. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду:

3.4.1. Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем права позивача на отримання своєчасної та повної оплати за укладеним з відповідачем договором.

ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

4.1.1. Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач частково погасив суму основного боргу, сплативши позивачу грошові кошти у розмірі 893 679,65 грн., у зв`язку з чим, на дату винесення рішення у справі № 910/1193/19 за відповідачем рахувалась заборгованість перед Позивачем у розмірі 1 543 576,33 грн., доказів оплати якої матеріали справи не містять, як і доказів відсутності підстав для сплати вказаної заборгованості, з огляду що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню саме у вказаному розмірі.

4.1.2. Здійснивши перевірку розрахунку пред`явлених до стягнення 3% річних колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, такий розрахунок виконано позивачем вірно, з огляду на що з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 182884,50 грн. 3% річних.

4.1.3. Здійснивши перевірку розрахунку пред`явлених до стягнення пені, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказаний розрахунок виконано вірно та, разом з тим, про наявність підстав для часткового задоволення поданого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені з огляду на наступне.

Від Відповідача надійшло клопотання від 17.04.2019 року "Про зменшення розміру пені", у якому викладено прохання зменшити розмір останніх на 99% (т.ІІ, а.с. 5-8).

Відповідно до звіту про фінансові результати за 2017 рік, Відповідач прибутків не отримав, збитки становили 372 300 грн., за 2018 рік збитки становили 1 763 700 грн. (т.І, а.с. 139-140, 142-143).

Такі показники фінансових результатів Відповідача є, перш за все, наслідком систематичних неплатежів з боку споживачів м. Києва за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які є кінцевими споживачами, що підтверджується довідкою № 31 від 22.02.2019 р. (т.І, а.с. 138).

Натомість позивачем доказів, які підтверджують понесення ним збитків або можливість їх понесення у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань - не надано.

Таким чином, оскільки Відповідач не є кінцевим споживачем теплової енергії, а є підприємством, яке використовує отриманий природний газ для виробництва та забезпечення безперебійного постачання теплової енергії споживачам для потреб опалення, здійснення оплати поставленого Позивачем газу значною мірою залежить від розрахунків споживачів з Відповідачем за спожиту теплову енергію, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення заяви Відповідача від 17.04.2019 року про зменшення розміру пені санкцій, а саме зменшити розмір пені на 50%.

4.1.4. За результатами перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, колегією суддів встановлено, що таким, що відповідає періодам існування заборгованості, законодавчо визначеному порядку нарахування, у заявлених позивачем межах позовних вимог, є розмір інфляційних втрат у розмірі 640255,36 грн., про що свідчить наступний розрахунок.

Період заборгованості в межах позовних вимогСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодФактично інфляційне збільшення суми боргуІнфляційне збільшення суми боргу за розрахунком позивач, відповідно до яких визначаються межі позовних вимог
01.12.2016 - 31.12..191.0092256.672256.67
01.01.2017 - 31.01.6.291.01111895.1411895.14
01.02.2017 - 28.02..291.0101813.761932,71
01.02.2017 - 28.02.7.721.01015213.0815213.08
01.03.2017 - 31.03..011.01812648.3112922,15
01.04.2017 - 31.08..0111.0408007.499119,04
01.09.2017 - 30.09..151.0202428.863173,95
01.10.2017 - 31.10.201740202.291.012482.43967,57
01.03.2017 - 31.10.3.991.092149169.99149169.99
01.11.2017 - 30.11.5.421.00914170.3715512,9
01.12.2017 - 31.12.4.561.01014932.4516579,27
01.01.2018 - 31.01.3.701.01521180.0623898,99
01.02.2018 - 28.02.2.841.00911976.8713823,32
01.03.2018 - 30.04.1.981.01923850.8828030,86
01.05.2018 - 31.05.1.981.0000.000
01.06.2018 - 30.06..541.0000.000
01.07.2018 - 31.08..680.993-5903.22-7632,33
01.09.2018 - 30.09..571.01914851.2119399,49
01.10.2018 - 31.10..951.01711574.1615973,51
01.11.2018 - 30.11..091.0148394.3312240,92
01.12.2018 - 31.12..231.0084146.836442,81
01.01.2019 - 31.01..371.0104371.137305,53
01.02.2019 - 28.02..511.0051779.363283,09
01.01.2017 - 28.02.6.581.267312744,32312744,31

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

4.2.1. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

4.2.2. За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

4.2.3. Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

4.2.4. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

4.2.5. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

4.2.6. Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Викладене свідчить про необхідність врахування висновків Верховного Суду та відсутності підстав для врахування правових позицій Вищого господарського суду України, на які у своїй апеляційній скарзі посилається позивач

4.2.7. Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон)., який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення набрав чинності 30.11.2016 р.

4.2.8. Відповідно до приписів ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

4.2.9. Згідно зі ст. 1 Закону процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

4.2.10. Згідно зі ст. 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

4.2.11. Частиною 1 ст. 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

4.2.12. Зі змісту з ст.ст. 4, 5, 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" вбачається, що до реєстру включаються вимоги саме за заборгованістю, у той час як ч. 3 ст. 7 вказаного Закону визначає, що на заборгованість за природний газ, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

4.2.13. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 р. №93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

4.2.14. Так, відповідно до пункту 14 Порядку, у реєстрі відображаються дані про підприємства. Зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню, згідно з Законом; обсяг не відшкодованої, станом на 01.01.2016 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016 року.

4.2.15. Частиною 3 статті 7 Закону, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню, з дня набрання чинності цим Законом.

Отже, застосування приписів ч. 3 ст. 7 Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 р. у справі №927/1152/16 від 29.01.2019 у справі № 925/108/18, від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16, від 14.02.2018 у справі №908/3211/16, від 22.02.18 у справі №922/4355/14, від 24.04.2018 у справі №914/3118/16, від 26.04.2018 у справі №911/3945/16, від 02.05.2018 у справі №914/102/17, від 16.04.2018 у справі №905/375/17.

4.2.16. Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина 3 статті 551 ЦК України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-473цс16.

Зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків (правова позиція Верховного Суду "Щодо підстав для зменшення розміру штрафних санкцій" (пункт 13 постанови Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17).

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

5.1.1. Твердження відповідача про відсутність підстав для стягнення з нього основного боргу до закінчення графіку погашення заборгованості за спожитий природний газ, а відповідно і нарахування на неї інфляційних втрат, 3% річних та пені, а також про порушення судом вимог ст.ст. 529, 530 ЦК України, п. 12 Положення №187 від 22.03.2017 р., п. 10 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", - є безпідставними оскільки відповідачем не доведено укладення сторонами додаткової угоди про внесення змін до визначеного у ньому порядку розрахунків та його доповнення графіком погашення заборгованості, без яких, в силу п. 11.3 Договору зміни до цього договору (пп. 2 п. 11.3) не можуть бути застосовані до відносин сторін за цим договором.

5.1.2. Клопотання про зупинення провадження у справі №910/1193/19 до вирішення справи №910/5913/19 та набрання законної сили рішенням у цій справі, незгоду з відмовою у задоволенні якого відповідачем зазначено у апеляційній скарзі, обґрунтовано з посиланням на положення ч. 5 ст. 277 ГПК України, яка передбачає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку в т.ч. господарського судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження судом винесено протокольну ухвалу, що положеннями ГПК України не заборонено. При цьому, відповідачем не обґрунтовано об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до розгляду справи №910/5913/19, з урахуванням в т.ч. того, що ч. 3 ст. 653 ЦК України визначено, що якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов`язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну договору законної сили.

5.1.3. Також колегія суддів зазначає, що не спростовують викладених в оскаржуваному рішенні висновків про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем (та відповідно про наявність підстав для нарахування на неї 3% річних, інфляційних та пені) і викладені у відзиві на апеляційну скаргу позивача посилання відповідача на визнання у судовому порядку протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року № 758" з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016 з огляду на наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 р. у справі №826/9665/16 визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року № 758" з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016. Станом на момент перегляду даної господарської справи а апеляційному порядку, справа №826/9665/16 розглядається Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду.

Вказане свідчить про те, що на момент звернення позивача з позовом та прийняття оскаржуваного рішення у даній справі (05.06.2019 р.) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 р. у справі №826/9665/16 законної сили не набрало, оскільки набрання рішенням у адміністративній справі законної сили відбулось 08.07.2019 р., що виключало можливість суду першої інстанції у даній справі враховувати викладені у судовому рішенні в адміністративні справі висновки.

При цьому, у випадку залишення Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду за результатами перегляду без змін судових рішень у справі №826/9665/16, відповідач не позбавлений права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України звернутись до суду із заявою про перегляд рішення у даній господарській справі за нововиявленими обставинами за умови доведення їх існування.

5.1.4. Також колегія суддів зазначає про безпідставність тверджень позивача те, що судом неправомірно перераховано та зменшено розмір пені, оскільки вказане зменшення стало результатом часткового задоволення поданого відповідачем (т.ІІ, а.с. 5-8) клопотання про зменшення розміру пені (на 50% замість 99%, як просив відповідач), оскільки відповідачем доведено наявність обставин, які в силу положень ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України є підставою для зменшення розміру неустойки за рішенням суду.

5.1.5. Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з викладеними у апеляційній скарзі позивача твердженнями щодо необґрунтованої відмови у задоволенні частини вимог про стягнення інфляційних втрат, чому надано відповідну оцінку у мотивувальній частині постанови та зазначено, що судом висновок про стягнення інфляційних втрат саме у розмірі 602806,67 грн. будь-яким чином не обґрунтовано, відповідного розрахунку не зазначено.

5.1.6. Разом з тим, за результатами перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, колегією суддів встановлено, що вірним та такими, що відповідають періодам існування заборгованості, законодавчо визначеному порядку нарахування, у заявлених позивачем межах позовних вимог, є інфляційні втрати у розмірі 640255,36 грн.

ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

6.1.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що висновки місцевого господарського суду в частині вимог про стягнення інфляційних втрат не відповідають обставинам справи, з огляду на що оскаржуване рішення у вказаній частині підлягають зміні.

6.1.2. Рішення Господарського суду міста Києва 28 травня 2019 року у справі №910/1816/19 підлягає зміні.

6.1.3. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" на рішення Господарського суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі №910/1193/19 задоволенню не підлягає.

6.1.4. Апеляційна скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва 28 травня 2019 року у справі №910/1816/19 підлягає частковому задоволенню.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1.1. Згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України: судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" покласти на вказану особу; з огляду на часткове задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь вказаної особи з Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32 підлягають до стягнення витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 861,22 грн. (пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги).

7.1.2. Крім того, враховуючи, що резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить висновку про здійснення розподілу судових витрат по сплаті судового збору за звернення з позовом, а також те, що за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в частині інфляційних втрат, які підлягають до стягнення з відповідача, - змінено, - колегія суддів вважає за необхідне доповнити п. 4 резолютивної частини рішення текстом наступного змісту: ", а також судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 38289 (тридцять вісім тисяч двісті вісімдесят дев`ять) грн. 23 коп.".

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" на рішення Господарського суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі №910/1193/19 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі №910/1193/19 задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі №910/1193/19 змінити в частині задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове рішення, відповідно до якого до стягнення підлягають 640255 (шістсот сорок тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн. 36 коп. інфляційних втрат. Доповнити п. 4 резолютивної частини рішення текстом наступного змісту: ", а також судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 38289 (тридцять вісім тисяч двісті вісімдесят дев`ять) грн. 23 коп.".

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 32 А, приміщення 96, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) 861 (вісімсот шістдесят одну) грн. 22 коп. судових витрат у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

6. Судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" покласти на вказану особу.

7. Справу № 910/1816/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 09.01.2020 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

О.О. Євсіков