ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 року, м. Херсон, справа № 923/1012/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія»

до Житлово-експлуатаційної контори № 1 Суворовського району

про стягнення 50 876,51 грн,

у с т а н о в и в:

Щодо дій та аргументів Позивача

22.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» звернулося з позовом до Житлово-експлуатаційної контори № 1 Суворовського району про стягнення 46 368 грн основної заборгованості, 4 051,94 грн пені, 444,37 грн інфляційних, 12,20 грн річних.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що:

- на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 37518847 від 01.01.2019, який укладений між сторонами шляхом приєднання, він поставляв електричну енергію Відповідачу у період з січня по травень 2019 року, але останній її вартість у сумі 46 368 грн не сплатив, у зв`язку з чим заборгував цю суму,

- споживання електроенергії у вказані місяці підтверджується листом Акціонерного товариства «Херсонобленерго» № 21-059261-10 від 14.11.2019,

З метою сплати заборгованості ним на адресу Відповідача направлені рахунки, акти виконаних робіт та претензія,

- у зв`язку з наявною заборгованістю Відповідачу нарахована пеня у сумі 4 051,94 грн за період з 21.02.2019 по 06.06.2019 від суми заборгованості 9 273,60 грн, річні у сумі 12,20 грн за період з 21.05.2019 по 06.06.2019 від суми заборгованості 9 273,60 грн, інфляційні у сумі 444,37 грн за період з травня по червень 2019 року від суми заборгованості 18 547,20 грн.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 25.11.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Цією ж ухвалою Відповідачу встановлений строк (25.12.2019) для надання відзиву на позов, а Позивачу строк (31.12.2019) для надання відповіді на відзив.

Проте Відповідач відзив на позов не надав, хоча належним чином був повідомлений про судовий розгляд справи, що слідує з поштового повідомлення про вручення відправлення суду № 524 29.11.2019.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що Позивачем дотримані вимоги частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України щодо подачі доказів разом із позовною заявою, а тому названі вище письмові докази прийняті судом до розгляду.

Суд також констатує, що сторонами не заявлено будь

Установлені судом обставини

Відповідно до листа Акціонерного товариства «Херсонобленерго» № 21-059261-10 від 14.11.2019 Житлово-експлуатаційною конторою № 1 Суворовського району протягом січня-травня 2019 року споживалася електрична енергія у кількості: у січні 5520 кВт/год, у лютому 5520 кВт/год, у березні 5520 кВт/год, у квітні 5520 кВт/год та у травні 5520 кВт/год.

З метою оплати вартості спожитої електричної енергії Позивачем в односторонньому порядку складені акти прийому-передачі за вказані місяці, а також виставлені рахунки на загальну суму 46 368 грн, проте доказів їх підписання та отримання Відповідачем ним не надано.

За обліковими даними Позивача Відповідачем вартість спожитої електричної енергії не сплачена.

Зокрема, відповідно до претензії Позивача, адресованої Відповідачу 17.07.2019, він зажадав сплати заборгованості, але станом на час розгляду справи вона не сплачена.

Поряд з цим, суд зазначає, що Позивачем у якості підтвердження наявності договірних взаємовідносин з Відповідачем наданий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг без номера та дати та додаток № 3 до нього, проте вони не підписані жодною із сторін.

Зокрема, за змістом договору:

- «Цей договір … є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії …» (пункт 1.1.),

- «За цим договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу …, а Споживач сплачує Постачальнику вартість спожитої … електричної енергії …» (пункт 2.1.),

- «У разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим договору. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції» (пункт 5.11.).

Оцінка суду установлених обставин та норм діючого законодавства

Щодо правової природи договірних відносин

Відповідно до приписів частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію споживачеві, який зобов`язується оплатити її та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії регулюються серед іншого положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії».

Так за змістом цього Закону,

- «Постачальник універсальної послуги - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги» (пункт 67 частини 1 статті 1),

- «Постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії» (пункт 68 частини 1 статті 1),

- «Універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України» (пункт 93 частини 1 статті 1),

- «Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу» (частина 1 статті 56),

- «Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами» (частина 2 статті 56),

- «До укладення договору постачання електричної енергії споживачу електропостачальник має надати споживачу інформацію про істотні умови договору та про наявний вибір порядку та форм виставлення рахунка і здійснення розрахунків» (частина 8 статті 56),

- «Загальні положення та умови договору мають бути справедливими і прозорими, викладеними чітко і ясно, не містити процедурних перешкод, що ускладнюють здійснення прав споживача» (частина 9 статті 56),

- «Жодне положення договору постачання електричної енергії споживачу не має створювати обмежень права споживача на зміну електропостачальника. Крім того, договір не може містити положення, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який здійснює зазначене право. В іншому разі таке положення вважається недійсним з моменту укладення договору» (частина 10 статті 56),

- «Регулятор затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу, типовий договір постачання електричної енергії споживачу на умовах надання універсальної послуги та типовий договір постачання електричної енергії споживачу постачальником «останньої надії» (частина 11 статті 56),

- «Споживач має право: 1) купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку …» (частина 1 статті 58),

- «Побутові споживачі та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг відповідно до цього Закону ( частина 2 статті 58),

- «Споживач зобов`язаний: 1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів …» (частина 3 статті 58),

- «З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме: … фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії» (абзац 2 пункт 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення».

Взаємовідносини, які виникають у процесі продажу і купівлі електричної енергії між постачальниками електричної енергії та споживачами регулюються також «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14 березня 2018 року № 312.

Зокрема, пунктом 8 цієї Постанови встановлено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Поряд з цим відповідно до положень названих Правил:

- «Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг (пункт 1.1.2),

- «На роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку» (пункт 1.2.1.),

- «Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору» (пункт 1.2.8.),

- «Постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку» (пункт 3.1.1.),

- «Електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах та на сайті Регулятора.

Жодне положення договорів, укладених електропостачальником (постачальником універсальних послуг, постачальником "останньої надії") зі споживачами, не має створювати обмежень права споживача на зміну електропостачальника. Крім того, ці договори не можуть містити положень, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який реалізує зазначене право. В іншому разі таке положення вважається недійсним з моменту укладення цього договору» (пункт 3.1.5.),

- «Договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.

Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі.

При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами» (пункт 3.1.7.)

- «Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається» (пункт 3.1.9.),

- «Електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного договору на основі примірного чи типового договору, який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних веб-сайтах.

Постачальники універсальних послуг та постачальники "останньої надії" повинні оприлюднити на своїх веб-сайтах типову форму договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та типову форму договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» відповідно» (пункт 3.2.1.),

- «Договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку» (пункт 3.2.12.),

- «Разом із заявою-приєднанням новий споживач постачальника універсальних послуг додатково надає такі документи: 1) для юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: витяг з ЄДР, роздрукований з Інтернету, або копію довідки, або копію виписки з ЄДР; 2) для фізичних осіб: копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера або реєстраційного номера картки платника податків або копію паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади і мають відмітку у паспорті); 3) копію документа, яким визначено право власності чи користування (оренда, позичка, управління тощо) на об`єкт (приміщення), або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта); 4) копію декларації (повідомлення) про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) та постачання електричної енергії на будівельні майданчики, якщо наявність такого дозволу є обов`язковою або зазначені документи вимагаються законодавством у сфері містобудування) та/або у визначених законодавством випадках - копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації або сертифіката (для новозбудованих та реконструйованих електроустановок)» (пункт 3.3.5.),

- «Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку» (пункт 4.13.),

- «За несвоєчасну оплату передбачених договором (комерційною пропозицією) платежів понад обумовлений термін споживач сплачує неустойку (пеню) та інші платежі згідно з законодавством та договором» (пункт 4.17.).

На підставі викладених правових положень суд приходить до висновку, що:

- постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками за договором постачання електричної енергії,

- такий договір укладається між електропостачальником та споживачем,

- Регулятор затверджує типовий договір постачання електричної енергії споживачу на умовах надання універсальної послуги,

- договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку,

- договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг,

- фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії,

- споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів,

- для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку,

- за несвоєчасну оплату передбачених договором (комерційною пропозицією) платежів понад обумовлений термін споживач сплачує неустойку (пеню) та інші платежі згідно з законодавством та договором.

Отже, суд приходить до висновку, що фактичне споживання Відповідачем електричної енергії протягом січня - травня 2019 року вказує на наявність укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії шляхом приєднання до умов договору постачання універсальних послуг.

Щодо основного зобов`язання за договором

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими:

- «Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1);

- «кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором» (частина 2);

- «не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

За таких обставин суд приходить до висновку, що Відповідач, допустивши несвоєчасну оплату вартості спожитої електричної енергії у сумі 46 638 грн за період з січня по травень 2019 року порушив взяте на себе зобов`язання та під час судового розгляду не довів зворотного.

Щодо відповідальності за невиконання зобов`язання

Вирішуючи правомірність нарахованої та заявленої до стягнення сум пені, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобов`язань передбачені приписами статей 230-237 ГК України та статей 549 - 552, 611 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме «пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання» (частина 3).

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так, в пункті 5.11. договору передбачено, що розмір пені визначається у комерційній пропозиції.

Проте, Позивачем не доведено, що така пропозиція існує, а також її текст не доданий до матеріалів справи, а тому суд констатує, що сторонами не визначено розміру пені, яка підлягає застосуванню у випадку несвоєчасного виконання зобов`язання.

З огляду на вказані правові приписи та фактичні обставини справи Позивачем не доведено правомірність нарахування пені, у зв`язку з чим вимоги про її стягнення є безпідставними.

Щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України «боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, Відповідач, порушивши грошове зобов`язання, повинен, за вказаних правових приписів та договірних умов, сплатити позивачу 12,20 грн річних за період з 21.05.2019 по 06.06.2019 від суми заборгованості 9 273,60 грн.

Натомість нарахування Позивачем інфляційних у сумі 444,37 грн є помилковим, оскільки правильним їх розрахунком є наступний:

Період заборгованостіСума боргу Сукупний індекс інфляції Інфляційне збільшення суми боргу
01.05.2019 - 30.06.2019 18991,57 грн 1,002 37,32 грн
Отже, інфляційні на цю суму складають 37,32 грн.

Щодо висновків суду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати Відповідачем 46 368 грн основної заборгованості, 37,32 грн інфляційних та 12,20 грн річних у добровільному порядку, доведеністю Позивачем власних вимог у цій частині, не спростування їх Відповідачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у цих сумах. Разом з тим, позовні вимоги про стягнення 4 051,94 грн пені та 407,05 грн інфляційних є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 1084 від 21.11.2019 у сумі 1 921 грн, які згідно з приписами статті 129 ГПК України підлягають стягненню з Відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 1 752,72 грн, що складає 91,24 % (процентного співвідношення заявленої до стягнення суми та задоволеної судом).

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Житлово-експлуатаційної контори № 1 Суворовського району (73000, м. Херсон, вул. Небесної сотні, буд. 21-Б; ідентифікаційний код 14114233) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» (73000, м. Херсон, вул. Перекопська, буд. 178; ідентифікаційний код 42117825) - 46 368 грн основної заборгованості, 37,32 грн інфляційних, 12,20 грн річних та 1 752,72 грн компенсації по сплаті судового збору.

3.В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін