ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020м. ДніпроСправа № 904/1083/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Вязовської К.В., розглянувши справу

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Чочієва Андрія Омаровича, м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визнання договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпра укладеним на умовах, передбачених Порядком залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста

Представники:

Від позивача Пастернак В.В. - представник

Від відповідача Журавель К.О. - адвокат

Від третьої особи Cкубко А.В. - представник

СУТЬ СПОРУ:

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Чочієва Андрія Омаровича, у якій виклала вимоги про визнання договору між Дніпровською міською радою в особі Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Чочієвим Андрієм Омаровичем про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпра укладеним на умовах, передбачених Порядком залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 21.07.2011 № 5/14.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов`язання, яке прямо передбачено чинним законодавством. Такими діями (бездіяльністю) забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпра, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою від 19.03.2018 суд відкрив провадження у справі, прийнявши позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Разом з тим, суд залучив до участі у справі Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

17.04.2018 від Фізичної особи - підприємця Чочієва А.О. надійшла заява про застосування наслідків пропуску строків позовної давності. Так, декларацією від 26.04.2013 №ДП564 об`єкт "Будівництво торгівельно-офісного комплексу з вбудованою авто мийкою по вул. Радищева, 34, у м. Дніпропетровську", загальною площею 443,6 кв.м введений в експлуатацію. З позовною заявою до суду Дніпровська міська рада звернулась 16.03.2018, тобто через 5 років. Таким чином, позивачем пропущено строки позовної давності.

17.04.2018 від Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету міської ради надійшли пояснення до позовної заяви, згідно яких останній зазначає, що відповідач був зобов`язаний укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, та саме він повинен був звернутися до міської ради з заявою про укладення такого договору. Даний обов`язок передбачений ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". При цьому, неукладення договору до введення об`єкта в експлуатацію, не є підставою для звільнення забудовника від пайової участі у розвитку інфраструктури. Декларацією №ДП564 від 26.04.2013 об`єкт "Будівництво торгівельно-офісного комплексу з вбудованою авто мийкою по вул. Радищева, 34, у м. Дніпропетровську", загальною площею 443,6 кв.м введено в експлуатацію без укладеного договору, що призвело до недоотримання міським бюджетом коштів. А тому, третя особа підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити.

19.04.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній зазначає, що позивачем недотримано порядку укладання договору, передбаченого ст. 181 ГК України. Окрім того, відповідно до ч.9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь - не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

25.04.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що про наявність декларації стало відомо в результаті позапланової ревізії від 19.06.2015 інспекторами Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області. Отже, саме з цього часу, позивач дізнався про порушення свого права та особу, яка його порушила. Тому клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності є безпідставним. Окрім того, позивач зазначає, що згідно Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовником будівництва може виступати як юридична особа чи фізична особа-підприємець так і фізична особа, на яку покладається обов`язок звернутися з заявою про укладення такого договору. А ухилення відповідачем від виконання норми закону щодо укладення договору пайової участі має наслідком порушення законних інтересів Дніпровської міської ради, з огляду на що, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

24.05.2018 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ДП564 від 26.04.2013 знаходилась в документації Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради на момент проведення позапланової ревізії з дати фактичного введення об`єкта в експлуатацію 26.04.2013. Отже, позивач володів інформацією про введення об`єкта в експлуатацію. Окрім того, відповідач посилається на Акт позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської ради №08-20/11 від 19.06.2015, в якому міститься посилання на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2015 у справі №200/8204/15-к, якою було встановлено обставину, яка не підлягає доказуванню це дату клопотання прокуратури - 13.05.2014, тобто обізнаність ще в 2014 році про проблематику повноти надходження від забудовників коштів пайової участі до бюджету за деклараціям, затвердженими ще в 2013 році.

12.06.2018 відповідач подав додаткові пояснення та зазначив, що з урахуванням Положення про фінансово - економічний департамент Дніпровської міської ради від 23.07.2014 можна дійти висновку про підзвітність та підконтрольність Департаменту Дніпровській міській раді, що в черговий раз доводить про обізнаність позивача про порушення його прав задовго до спливу строків позовної давності.

Ухвалою від 15.06.2018 суд закрив провадження у справі на підставі клопотання відповідача про втрату статусу підприємця.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 вищевказану ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2018 скасовано та справу передано для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2018 матеріали справи № 904/1083/18 передано на розгляд судді Воронько В.Д..

Враховуючи складність спору та категорію розгляду справи № 904/1083/18, останню призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 21.08.2018, про що постановлено відповідну ухвалу від 31.07.2018.

Ухвалою від 21.08.2019 провадження у справі зупинено до розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду касаційної скарги Чочієва А.О. на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 та до повернення матеріалів справи до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 касаційну скаргу Чочієва А.О. залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 у справі № 904/1083/18 залишено без змін.

22.08.2019 справа № 904/1083/18 повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області.

Розпорядженням № 1410 від 22.08.2019 та протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 22.08.2019, у зв`язку з тим, що суддя Воронько В.Д. не працює в Господарському суду Дніпропетровської області, справу № 904/1083/18 передано на розгляд судді Назаренко Н.Г.

Ухвалою суду від 27.08.2019 справу №904/1083/18 прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження. Поновлено провадження у справі №904/1083/18. Призначено повторне проведення підготовчого провадження. Підготовче засідання призначено на 16.09.2019.

04.09.2019 відповідач надав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що такого способу захисту, на моменту виникнення правовідносин, як визнання договору укладеним цивільне законодавство не передбачало. Крім того, відповідач звернув увагу на те, що правова природа позовів, рішення яких наведено позивачем у якості практики, не відповідає правові природі даного позову. Також відповідач просить застосувати строки позовної давності.

16.09.2019 у підготовчому засіданні оголошено перерву до16.10.2019.

08.10.2019 позивач надав до суду заяву про зупинення провадження у справі №904/1083/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №904/841/18 за позовом Дніпровської міської ради до Фізичної особи-підприємця Чочієва Андрія Омаровича, третя особа: Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради про визнання договору укладеним.

11.10.2019 відповідач надав до суду додаткові письмові пояснення в яких зазначив, що відповідачем для здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Радищева, 34, надано реєстратору оригінал декларації, який приєднано до реєстраційної справи.

Таким чином, оригінал декларації, який суд зобов`язав надати для огляду в суді, відсутній у відповідача.

Також відповідач вказує на те, що в копії декларації про початок виконання будівельних робіт (зареєстровано 06.03.2013), на сторінці 2 зазначено про видання Головним архітектурно-планувальним управлінням Дніпропетровської міської ради 17.01.2013 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Тобто відповідач вважає, що позивачу було відомо про готовність об`єкта до експлуатації ще 17.01.2013, що дає підстави вважати про пропуск позивачем строку позовної давності.

Ухвалою від 16.10.2019 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 904/841/18.

16.12.2019 Позивач надав до суду заяву про поновлення провадження у справі у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням по справі №904/841/18.

Ухвалою від 26.12.2019 поновлено підготовче провадження у справі, продовжено строк підготовчого провадження до 02.02.2020, підготовче засідання призначено на 20.01.2020.

У судовому засіданні 20.01.2020 сторони надали заву в якій проти переходу до розгляду справи по суті не заперечили.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2020 закрито підготовче провадження та ухвалено перейти до розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 20.01.2020 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд прийшов до наступних висновків.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних з наявністю підстав для укладення відповідачем договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі декларації від 26.04.2013 № ДП 64 об`єкт "Будівництво торгівельно-офісного комплексу з вбудованою автомийкою по вул. Радищева, 34, у м. Дніпропетровську", загальною площею 443,6 кв.м введений в експлуатацію. Зазначена декларація затверджена 26.04.2013 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю.

З названої декларації вбачається, що замовником об`єкта є Чочієв Андрій Омарович (далі - відповідач) (а.с. т.1 а.с. 22-24).

Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації на земельній ділянці по вул. Радищева, 34, побудовано: Торгівельно-офісний комплекс з вбудованою авто мийкою літ. К-3 (під К-3 - підвал, над К-2 - надбудови, ганки літ.к, к2, к3, к4, к5, к6, вхід в підвал літ. к7) загальною площею 443,6 кв.м, огорожа №1, 2.

Позивач зазначає, що до введення об`єкту в експлуатацію договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту між Дніпровською міською радою (далі - позивач) та відповідачем не укладався. Відповідач (замовник будівництва) не звертався до міської ради, до введення об`єкт в експлуатацію щодо укладення відповідного договору, обов`язок укладення, якого визначений ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Наявність декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 26.04.2013 № ДП 64 виявлено інспектором Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області в результаті позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради за період з 01.01.2009 по 30.04.2015, що підтверджується відповідним актом від 19.06.2015 (т. 1 а.с. 68-70).

У зв`язку з тим, що будівництво по об`єкту "Будівництво торгівельно-офісного комплексу з вбудованою автомийкою по вул. Радищева, 34, у м. Дніпропетровську" є завершеним і об`єкт є введеним в експлуатацію, відповідач у порушення вимог чинного законодавства не взяв участі у створенні й розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста шляхом укладення відповідного договору пайової участі.

Листом від 30.07.2015 вих. № 10/15-568 відповідача повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору пайової участі, а також запропоновано сплатити кошти пайової участі у розмірі 254 102,95 грн. (т.1 а.с. 16).

Також листом від 20.01.2017 року №10/15-30 відповідачу направлено проект договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська (т. 1 а.с. 17).

Позивач стверджує, що відповідачем зазначений договір підписаний не був, протоколу розбіжностей до договору на адресу позивача також не надіслано, що свідчить про ухилення відповідача від передбаченого ч. 2, 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" обов`язку укласти договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста та сплатити внесок пайової участі.

Викладене стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, надавши оцінку аргументам, наведеним позивачем та відповідачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною третьою статті 179 цього Кодексу передбачено, що укладання господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 1 ст.174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Отже, у відповідача в силу прямої вказівки закону виник обов`язок щодо укладення договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра.

У відповідності до приписів ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Примусовий порядок укладання господарських договорів за рішенням суду визначений ст. 187 ГК України та ст. 648 ЦК України.

Виходячи зі змісту вказаних норм і принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна із сторін ухиляється від його укладання, та на спори з приводу умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо його умов. Можливість розгляду судом цих спорів обумовлюється обов`язковістю договору (за державним замовленням, на підставі правового акту органів державної влади чи місцевого самоврядування та інших випадках, встановлених законом).

Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.2013 відповідачем зареєстровано об`єкт "Будівництво торгівельно-офісного комплексу з вбудованою автомийкою по вул. Радищева, 34, у м. Дніпропетровську " (т.1 а.с. 22-24).

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності". Процедура виконання будівельних робіт визначена Порядком виконання будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт" від 13.04.2011 №466. Процедура прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначена Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" від 13.04.2011 №461.

Відповідно до ст. 34 вищевказаного Закону, а також Порядку №466 будівельні роботи можуть виконуватись замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів I - III категорії складності.

Частиною 5 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видача сертифікатів.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в редакції, що діяла на момент звернення позивача з позовом до суду (16.03.2018), замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами.

Величина пайової участі визначається у гривнях, виходячи із розміру пайової участі, визначеного за нормативами одиниці створеної потужності, і не може перевищувати граничного розміру пайової участі, визначеного у відсотковому значенні від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції), зміни функціонального призначення тощо об`єктів (розділ 2 Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська, який є додатком до рішення міської ради від 29.07.2011 року №5/14).

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати:

-10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд;

- 4 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків

- 5 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва для нового виробництва, наукових, науково-виробничих об`єктів, в т.ч. адміністративно-офісних, складських та інших приміщень, що входять до складу проекту;

- 5 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва для телекомунікаційних мереж, об`єктів та мереж інженерної інфраструктури (додаток №3 до Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська).

Органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об`єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема, житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених частиною п`ятою ст. 30 цього Закону (ч. 7 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" ).

Відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Кабінетом Міністрів України 13.04.2011 року прийнято постанови №461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та №466 "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт", якими спрощено дозвільні процедури у будівництві, зокрема скорочено перелік документів, необхідних для отримання дозволу на виконання будівельних робіт, терміни видачі такого дозволу та запроваджено декларативний принцип щодо виконання будівельних робіт і прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в редакції, що діяла на момент звернення позивача з позовом до суду (16.03.2018), встановлено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Крім цього, відповідно до абзацу сьомого частини дев`ятої статті 40 цього Закону кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Підпунктом 3 пункту 1 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що абзац сьомий статті 40 Закону набирає чинності з 1 січня 2013 року.

Разом з тим, процедура прийняття об`єктів в експлуатацію носить суто технічний характер і полягає в тому, що саме об`єкт будівництва, його стійкість, міцність, надійність є предметом при перевірці його готовності до експлуатації, а тому перевірка сплати пайової участі суперечить ідеології самої процедури прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Крім того, Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 08.04.2011 №439, не передбачено повноваження щодо здійснення контролю за перерахуванням замовником коштів до відповідного місцевого бюджету для створення і розвитку інфраструктури.

Слід зазначити, що на момент розгляду справи та винесення судом рішення, стаття 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" виключена на підставі Закону № 132-IX від 20.09.2019, але в Прикінцевих положеннях Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" наявний обов`язок внесення коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

На виконання норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Дніпропетровською міською радою від 29.07.2011 року прийнято рішення №5/14, яким затверджено Порядок залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська (далі - Порядок №5/14 від 29.07.2011).

Порядок №5/14 від 29.07.2011 являється регуляторним актом, оскільки ст. 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" визначено, що регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, а також прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Договір про пайову участь є необхідним, оскільки визначає величину пайової участі, права та обов`язки сторін та інші істотні умови, але не є визначальним для виникнення обов`язку по сплаті пайового внеску, оскільки такий обов`язок встановлено на законодавчому рівні.

Декларацією від 26.04.2013 № ДП 64 об`єкт "Будівництво торгівельно-офісного комплексу з вбудованою автомийкою по вул. Радищева, 34, у м. Дніпропетровську", замовником якого є фізична особа ОСОБА_1 , введено в експлуатацію.

Однак, визначений Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядком №5/14 від 29.07.2011 обов`язок щодо укладення договору та сплати пайового внеску замовником не виконано.

Як встановлено вище, відповідач, як замовник об`єкта будівництва, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпро та укласти із позивачем договір про пайову участь.

Проте, договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпро не підписаний, будь - яких дій для його укладення відповідачем не вчинено.

У відповідності до приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З приводу саме такого розміру внеску на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури суд зазначає наступне.

Частинами 5, 6 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що величина пайової участі визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Відповідно до Порядку №5/14 від 29.07.2011 загальна кошторисна вартість для розрахунку величини пайової участі повинна бути визначена згідно з державними будівельними нормами та правилами та не враховує витрат на придбання земельної ділянки та звільнення її від споруд. Пунктом 2.5. наведеного Порядку передбачено, що норма щодо граничного розміру пайової участі застосовується за умови надання замовником (забудовником) належним чином оформленої копії звіту експертної організації, визначеної у встановленому порядку, який містить інформацію про дотримання вимог кошторисної частини проекту. У разі, якщо загальна кошторисна вартість не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, вона (величина пайової участі) визначається на основі нормативів одиниці створеної потужності відповідно до п. 2.1.-2.4. цього Порядку.

Згідно із відомостями п. 15 Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 26.04.2013 № ДП 64 кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 0,00 тис.грн, у тому числі: витрати на будівельно-монтажні роботи 0,00 тис.грн, витрати на машини, обладнання та інвентар 0,00 тис.грн. Таким чином, згідно з відомостями декларації, кошторисна вартість об`єкта у декларації від 26.04.2013 № ДП 64 не зазначена.

Разом з цим, відповідно до п. 4 цієї Декларації інформація про генерального підрядника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авалон Інвест ЛТД».

В п. 9 Декларації від 26.04.2013 № ДП 64 зазначено інформацію про проектну документацію - Наказ Чочієва А.О. № 01 від 25.02.2013 про затвердження проектної документації.

В якості дозвільної документації на об`єкт будівництва замовник будівництва зазначив Декларацію про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Дніпропетровській області від 06.03.2013 ДП 90 (п. 10 Декларації від 26.04.2013 № ДП 64).

Правила визначення вартості будівництва передбачені ДБН Д.1.1-1-2000, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27.08.2000 №174 (втратили чинність з 01.01.2014) та ДБН Б Д.1.1-1:2013, затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293 (набрали чинності з 01.01.2014).

Відповідно до п.2.1.1. ДБН Д.1.1-1-2000 "Правила визначення вартості будівництва", які були чинними на момент затвердження декларації від 26.04.2013 № ДП 64, об`єктом будівництва є кожна відокремлена будівля (виробничий корпус або цех, склад, житловий будинок тощо) або споруда (міст, тунель, платформа тощо) з усіма улаштуваннями (галереями, естакадами тощо), устаткуванням, меблями, інвентарем, підсобними та допоміжними пристроями, що належать до неї, а також, за необхідності, з інженерними мережами, які прилягають до неї. На будівництво об`єкта має бути складений окремий проект і кошторис або кошторисний розрахунок (об`єктний кошторис або об`єктний кошторисний розрахунок). Кошторисна вартість будівельно-монтажних робіт визначається спеціальним розрахунком (калькуляцією) локальним кошторисом, який є первісним кошторисним документом, що складається у поточному рівні цін за формою №4 і призначений для визначення кошторисної вартості окремих видів будівельно-монтажних робіт.

Пунктом 2.7 Порядку №5/14 від 29.07.2011 передбачено, що у випадку, якщо замовником (забудовником) не надані документи про затвердження у встановленому порядку кошторисної вартості об`єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, остаточний розрахунок величини пайової участі проводиться відповідно до п. 2.1-2.4 цього Порядку за фактичними показниками створених потужностей без застосуванням норм щодо граничного розміру пайової участі.

Третьою особою за дорученням позивача здійснено розрахунок заборгованості замовника за формулою, наведеною у п. 2.2 Порядку №5/14 від 29.07.2011, на підставі наявних в декларації показників загальної площі об`єкта. Відповідно до розрахунку розмір пайової участі відповідача на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра становить 254 102,95 грн.

Відповідач документів для визначення розміру пайового внеску, передбачених Порядком №5/14 від 29.07.2011, та контррозрахунку розміру пайової участі суду не надав, розрахованої позивачем та третьою особою суми внеску належним чином не заперечив.

Відповідно до ч. 1 ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Запропонована позивачем редакція договору містить всі істотні умови та відповідає нормам чинного законодавства.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, зокрема, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про вжиття ним заходів з метою виконання встановленого законом обов`язку щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту, суд доходить висновку про те, що наведені норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" є імперативними та визначають обов`язок замовника будівництва (відповідача) укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту, при цьому факт здачі об`єкта в експлуатацію не звільняє відповідача від обов`язку укласти відповідний договір.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строків позовної давності слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини третьої статті 267 цього Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Відповідач при розгляді справи судом заявив про застосування позовної давності, подавши відповідну письмову заяву.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Судом встановлено, що про порушення своїх прав Дніпровська міська рада дізналася після проведення позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради за період з 01.01.2009 по 30.04.2015, про що складено акт №08-20/11 від 19.06.2015 (т. 1 а.с. 68-70). На час реєстрації відповідачем декларації від 26.04.2013 № ДП 64 про готовність до експлуатації об`єкта "Будівництво торгівельно-офісного комплексу з вбудованою автомийкою по вул. Радищева, 34, у м. Дніпропетровську" діяв Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011.

Станом на час виникнення спірних відносин органи місцевого самоврядування знаходились поза межами процедури прийняття об`єктів будівництва в експлуатацію та позбавлені права контролювати момент його здійснення. При прийнятті об`єкта в експлуатацію Державна архітектурно-будівельна інспекція не перевіряла наявність укладеного договору про пайову участь та факт сплати замовником пайового внеску. Право утворювати власні органи державного архітектурно-будівельного контролю надано органам місцевого самоврядування Законом України від 09.04.2015 №320-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства". Зазначені органи починають здійснювати повноваження, визначені цим Законом, на наступний день після затвердження акта спільної комісії. В рамках децентралізації сфери держархбудконтролю відповідний акт приймання-передавання справ між Дніпровською міською радою та Державною архітектурно-будівельною інспекцією України підписано 27.10.2016.

Враховуючи вищевикладене, оскільки станом на дату реєстрації відповідачем Декларації орган місцевого самоврядування, в силу приписів закону, не був наділений повноваженнями контролювати процедуру прийняття об`єктові будівництва в експлуатацію, а про наявність самої Декларації та введення зазначеного в ній об`єкта в експлуатацію позивач дізнався в результаті проведення позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради 19.06.2015 то строк на звернення з позовом закінчується 20.06.2018, а позивач звернувся з позовом до суду 16.03.2018, тобто в межах строку позовної давності.

Таким чином, заява відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає у зв`язку з відсутністю підстав для застосування позовної давності до спірних відносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 26.11.2019 у справі №904/841/18.

Твердження відповідача про те, що проект договору йому не направлявся спростовується листом № 10/15-30 від 20.01.2017 (т. 1а.с. 17), відповідно до якого на адресу відповідача направлявся проект спірного договору.

Також, безпідставними є твердження відповідача стосовно зворотної сили у відношенні нього Закону України від 09.04.2015 №320-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства". Відповідач у відзиві посилається на положення ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Однак, норми Закону України від 09.04.2015 №320-VIII щодо переходу повноважень в галузі будівництва до міської ради як органу місцевого самоврядування жодним чином не порушують прав відповідача з огляду на наступне.

По-перше, обов`язок зі сплати коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, встановлений імперативною нормою закону, прийнятого на основі Конституції України та у відповідності до її положень, не є мірою відповідальності. По-друге, обов`язок із пайової участі забудовників встановлено безпосередньо Законами України "Про планування та забудову територій" від 20.04.2000 №1699-ІІІ (який був чинним на дату початку будівництва відповідачем) та "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 №3038-VI (який набрав чинності 12.03.2011, тобто до дати введення в експлуатацію об`єкта відповідача), а не Законом України від 09.04.2015 №320-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства", на який вказує відповідач.

Отже, передача повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю від Державної архітектурно-будівельної інспекції до місцевих органів державного архітектурно-будівельного контролю не вплинула на наявний у відповідача в силу закону обов`язок із укладення договору про пайову участь та сплати пайового внеску на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра.

Тому зазначені та інші доводи, наведені в обґрунтування заперечень відповідача, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та не спростовують тих обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 46, 73-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Дніпровської міської ради до Фізичної особи-підприємця Чочієва Андрія Омаровича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради про визнання договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпра укладеним на умовах, передбачених Порядком залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста - задовольнити повністю.

2. Визнати укладеним між Дніпровською міською радою (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75; ідентифікаційний код 26510514) в особі Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75; ідентифікаційний код 40506253) та фізичною особою Чочієвим Андрієм Омаровичем ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра на умовах, передбачених Порядком залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвиту інфраструктури міста Дніпропетровська, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 21.07.2011 №5/14, в наступній редакції:

"ДОГОВІР №_____

про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної

інфраструктури м. Дніпра

м. Дніпро "__" ________ 2018 року

Дніпровська міська рада, в особі департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, в особі заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директора департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради Міллера Володимира Володимировича, діючого на підставі Положення про департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради та Довіреності від 20.06.2017 зареєстрованої в реєстрі за № 365 (далі - Міська рада) з однієї сторони, та фізична особа Чочієв Андрій Омарович , код РНКПО НОМЕР_1 , (далі - Забудовник) з іншої сторони, які надалі йменуються Сторони, керуючись Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року №3038-VI (зі змінами та доповненнями) та рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.03.07 № 6/11 "Про порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська" (зі змінами та доповненнями) уклали даний договір про наступне.

1. Предмет Договору

1.1. Предметом даного договору є здійснення оплати Забудовником величини пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпро (далі - величина пайової участі) шляхом перерахування грошових коштів до спеціального фонду міського бюджету у зв`язку із будівництвом торгівельно-офісного комплексу з вбудованою актомийкою за адресою: вул. Радищева, 34.

1.2. Сторони, керуючись частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України, домовились, що всі умови цього Договору розповсюджують свою дію на відносини (які за своєю суттю є предметом договору), які виникли між Сторонами до його укладення.

2. Загальні положення

2.1. Величина пайової участі згідно з розрахунком (додаток № 1 до даного договору) становить 254 102,95 грн. (Двісті п`ятдесят чотири тисячі сто дві гри. 95 коп.) (без ПДВ).

2.2. Кошти пайової участі сплачуються в повному обсязі єдиним платежем або частинами за графіком, який є невід`ємною частиною даного договору.

3. Права та обов`язки Сторін

3.1. Міська рада зобов`язана:

3.1.1. Виконати розрахунок величини пайової участі, належної до сплати Забудовником у відповідності до Порядку, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.03.07 №6/11 (зі змінами та доповненнями).

3.1.2. На протязі трьох робочих днів з моменту отримання звернення Забудовника видати довідку про виконання останнім вимог по повній сплаті величини пайової участі.

3.2. Забудовник зобов`язаний:

3.2.1. Перерахувати величину пайової участі у розвитку інфраструктури м. Дніпро, яка визначена п. 2.1. даного договору та відповідним розрахунком, до спеціального фонду міського бюджету на умовах, визначених договором.

3.3. Міська рада має право:

3.3.1. Вимагати від Забудовника додержання вимог чинного законодавства з питань пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

3.3.2. Здійснювати перевірки додержання Забудовником умов даного Договору.

3.3.3. Вимагати від Забудовника своєчасної та в повному обсязі сплати величини пайової участі.

3.4. Сторони також мають інші права, визначені законодавством України.

4. Порядок здійснення розрахунків

4.1. Забудовник сплачує величину пайової участі, вказану у п. 2.1. даного договору, у строки згідно із графіком (додаток № 2 до договору) до спеціального фонду міського бюджету за наступними реквізитами:

Одержувач: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпро

Банк одержувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпро

МФО: 805012

Код

р/р: НОМЕР_3

Код бюджетної класифікації: 24170000 "Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту".

4.2. Після надходження повної суми величини пайової участі за вказаними у п. 4.1. реквізитами, Міська рада на протязі трьох робочих днів з моменту отримання звернення Забудовника видає довідку про виконання останнім вимог по повній сплаті величини пайової участі (далі - Довідка).

4.3. У випадку порушення строку сплати величини пайової участі або неналежного виконання, Довідка видається Забудовнику після повної оплати величини пайової участі, а також нарахованих штрафних санкцій.

4.4. Довідка видається Забудовнику особисто з відміткою про отримання на копії довідки, яка залишається в Міській раді.

5. Відповідальність Сторін

5.1. За невиконання або неналежне виконання Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України, даного Договору та Порядку, затвердженого рішенням міської ради від 21.03.07 №6/11 (зі змінами та доповненнями).

5.2. Забудовник несе повну відповідальність за надання достовірних даних, на підставі яких здійснюється розрахунок величини пайової участі.

5.3. За несвоєчасну або неповну сплату коштів пайової участі Забудовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

6. Інші умови

6.1. Внесення змін та/або доповнень до даного Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою Сторін, шляхом укладання додаткової угоди, що є невід`ємною частиною цього Договору.

6.2. Всі суперечки між Сторонами, з яких не було досягнуто згоди, вирішуються у судовому порядку згідно з чинним законодавством України.

6.3. Даний Договір не може бути розірвано в односторонньому порядку.

6.4. Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до виконання зобов`язань у повному обсязі.

6.5. Даний Договір складено в 2-х примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної Сторони.

6.6. Невід`ємною частиною даного договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури міста (додаток № 1 до договору).

6.7. Невід`ємною частиною даного договору є Графік сплати величини пайової участі (додаток № 2 до договору).

7. Юридичні адреси Сторін

Міська рада Забудовник: ФО Чочієв Андрій Омарович
49000, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, буд. 75, Заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директор департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради _____________________В. В. Міллер М.П. АДРЕСА_1 паспорт серії НОМЕР_2 виданий Дніпропетровським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 18.05.2016, ІПН НОМЕР_1 тел._______________________ _________________ А.О. Чочієв (підпис)

Додаток № 1

до договору № __________

від ____________________

РОЗРАХУНОК

пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної

інфраструктури м. Дніпропетровська

Забудовник: гр. ОСОБА_1

Об`єкт: Будівництво торгівель-офісного комплексу з вбудованою автомийкою

Адреса: вул . Радищева , 34

№ п/пФункціональне призначення об`єктаНорматив розміру пайової участі від одиниці створеної потужності за функціональним призначенням об`єкта, грнПотужність об`єкта, для якого визначається величина пайової участі, кв.м.Зональний коефіцієнтВсього з коефіцієнтом території, грн
1Інші заклади торгівлі572,82443,61254 102,95
Всього: 254 102,95

Міська рада Забудовник
______________ В.В. Міллер М.П. _________________ А.О. Чочієв (підпис)

Додаток № 2

До договору № __________

від ____________________

ГРАФІК СПЛАТИ

Забудовником гр. Чочієв А.О.

пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної

інфраструктури м. Дніпропетровська

у зв`язку із фактичним розміщенням будівництвом торгівельно-офісного комплексу

з вбудованою автомийкою

за адресою: вул.. Радищева, 34 (далі - Об`єкт)

Величина пайової частіПідлягає сплаті протягом п`яти днів з моменту укладення договору
254 102,95254 102,95

Міська радаЗабудовник
______________ В.В. Міллер М.П._________________ А.О. Чочієв (підпис) ".
3. Стягнути з фізичної особи Чочієва Андрія Омаровича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75; ідентифікаційний код 26510514) витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.01.2020

Суддя Н.Г. Назаренко