ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2020 р. Справа№ 910/6907/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Зубець Л.П.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників:

від позивача: Ізюмська І.В. довіреність № 80/07.1/34/20 від 02.01.20

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Державного підприємства "Український державний центр радіочастот"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 р.

у справі № 910/6907/19 (суддя М.О. Лиськов)

за позовом Державного підприємства "Український державний центр

радіочастот"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телекомпанія

"Експрес-Інформ"

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Український державний центр радіочастот" звернулось до Господарського суду м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телекомпанія "Експрес-Інформ" про зобов`язання укласти додаткову угоду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.01.2009 року між сторонами укладено договір №3018/22м-09 на послуги (роботи), пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів.

З метою приведення тексту укладеного між сторонами договору у відповідність до вимог законодавства позивачем направлено відповідачу пропозицію про укладення додаткової угоди №1 до договору. Відповідач відмовив у підписання Додаток №1 до договору, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 року у справі № 910/6907/19 у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телекомпанія "Експрес-Інформ" про зобов`язання вчинити дії відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Український державний центр радіочастот" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 року у справі № 910/6907/19 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2019 року, апеляційну скаргу Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Калатай Н.Ф., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2019р. у справі № 910/6907/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" та призначено справу до розгляду на 15.01.2020 р.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

15.01.2020р. представник відповідача у судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

01 січня 2009 року між Державним підприємством "Український державний центр радіочастот" (Виконавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" (Замовник за договором) був укладений договір №3018/22м-09 (надалі - Договір).

Предметом Договору є проведення позивачем/Виконавцем робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (EMC) радіоелектронних засобів (РЕЗ) згідно з виданими дозволами, а також виявлення та усунення дії джерел радіозавад роботі РЕЗ Замовника/Відповідача.

Як стверджує позивач, відповідач є користувачем радіочастотного ресурсу України та має оформлені дозволи на експлуатацію радіоелектронних засобів у кількості 29 одиниць.

Частиною 4 статті 16 Закону України "Про радіочастотний ресурс України", закріплено обов`язок позивача на договірних, засадах здійснювати роботи та надавати послуги, перелік та тарифи на які затверджуються НКРЗІ у встановленому порядку.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 19 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" радіочастотний моніторинг здійснюється з метою захисту присвоєнь радіочастот, визначення наявного для використання радіочастотного ресурсу України, ефективності використання розподілених смуг радіочастот та розроблення науково обґрунтованих рекомендацій для прийняття відповідних рішень щодо підвищення ефективності використання та задоволення потреб користувачів радіочастотного ресурсу України. Радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального та спеціального користування здійснюється за рахунок користувачів радіочастотного ресурсу.

Відповідно до Положення про радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального користування, затвердженого рішенням Національної комісії з питань регулювання зв`язку України (НКРЗ) від 16.07.2009 № 1599, радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального користування здійснюється за рахунок користувачів РЧР (пункт 1.6.).

Пункт 1.7. Положення: вартість робіт з радіочастотного моніторингу у смугах радіочастот загального користування та порядок їх оплати визначаються Тарифами на роботи (послуги) Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", пов`язані з користуванням радіочастотним ресурсом України та вимірюванням параметрів телекомунікаційних мереж. затверджених рішенням Національної комісії, то здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації (НКРЗІ) від 01.11.2016 № 578 та зазначається в Додатку до Договору, укладеного між позивачем та відповідачем.

Пункт 1.8. Положення: оплата робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом, здійснюється користувачами радіочастотного ресурсу щомісячно на підставі договору з УДЦР відповідно до законодавства.

Пункт 1.9. Положення: кожний користувач РЧР укладає з УДЦР договір про проведення радіочастотного моніторингу у смугах радіочастот загального користування.

Пунктом 1.11. Положення визначено, що перелік РЕЗ (ВП), стосовно яких проводяться роботи. пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням EMC РЕЗ (ВП), визначається УДЦР і наводиться у засвідчених сторонами додатках до договору.

Пункт 1.12. Положення: дані щодо виданих (анульованих) дозволів на екслуатацію РЕЗ (ВП) враховуються шляхом внесення змін у додаток до договору.

Зазначена норма зумовлена тим, що відповідно до п. 2.3 Положення про РЧМ інформаційною основою радіочастотного моніторингу у смугах радіочастот загального користування є, зокрема, база даних присвоєнь радіочастот у смугах радіочастот загального користування, а реєстр присвоєнь частот відповідно до п. 2 частини третьої ст. 16 Закону веде УДЦР.

Згідно з пунктом 3.5. Договору в разі зміни переліку та кількості РЕЗ, що підлягають роботам, пов`язаним з радіочастотним моніторингом та забезпеченням EMC РЕЗ, змінюється розрахунок, наведений у Додатку, за взаємною згодою сторін.

За твердженням позивача, сторонами було погоджено додаток №1 до договору №3018/22м-09 від 01.01.2009 "Перелік РЕЗ, що підлягають радіочастотному моніторингу. Періодичність радіочастотного моніторингу та оплати - за місяць". Вказаний додаток до договору дійсний з 01.12.2018.

У відповідності до листа позивача від 22.11.2017 вих. №80/16.2/16054, рішення НКРЗІ від 12.12.2017 № 631 "Про погодження зниження рівня Тарифів на роботи (послуги) державного підприємства "Український державний центр радіочастот", пов`язані з користуванням радіочастотним ресурсом України та вимірюванням параметрів телекомунікаційних мереж" (вказане рішення є відкритим, загальнодоступним та оприлюднене на офіційному веб-сайті регулятора https://nkrzi.gov.ua/index.php?r=site/index&pg=342&language-uk), зазначений додаток № 1 до Договору передбачав застосування на 2018 рік при розрахунку вартості робіт з радіочастотного моніторингу знижуючого коефіцієнту, зокрема до підпунктів 36.3, 36.4. розділу II Тарифів на роботи (послуги) Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" - коефіцієнту 0,80 (колонка № 7 відповідного додатку).

Проте, звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що на підставі рішення НКРЗІ від 26.12.2018 № 670 "Про погодження зниження рівня Тарифів на роботи (послуги) державного підприємства "Український державний центр радіочастот", пов`язані з користуванням радіочастотним ресурсом України та вимірюванням параметрів телекомунікаційних мереж" (вказане рішення є відкритим, загальнодоступним та оприлюднене на офіційному веб-сайті регулятора https://nkrzi.gov.ua/index.php?r=site/index&pg=392&id=8113&language=uk) до підпунктів 36.3, 36.4. розділу II Тарифів на роботи (послуги) Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" на 2019 рік застосування зниження Тарифів не здійснюється.

Вказане спричинило збільшення, починаючи з 01.01.2019 року розміру місячного платежу за роботи з радіочастотного моніторингу.

Згідно з ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Позивач вказує, що 21.03.2019 року надіслав на адресу відповідача (цінним листом з описом вкладення) нову редакцію додатку до Договору (дійсний з 01.01.2019) без застосування зниження Тарифів. Пропозиція про укладання нового додатку отримана відповідачем 22.03.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 633, проте у визначений строк відповідач не надав жодної відповіді на зазначену пропозицію позивача.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач стверджує, що відповідач безпідставною відмовив підписати нову редакцію додатку № 1 до договору у запропонованій позивачем редакції, чим порушив вимоги Закону України "Про радіочастотний ресурс України" (з послідуючими змінами та доповненнями), "Положення про радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального користування", затвердженого рішенням Національної комісії з питань регулювання зв`язку України від 16.07.2009 p. N 1599 та вимоги п.3 ст. 179 Господарського кодексу України, відповідно до якого укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.4 ст. 188 ГК України, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Крім того за твердженням позивача, відповідно до умов Договору він свої зобов`язання за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 виконав своєчасно та в повному обсязі та пред`явив їх до приймання замовником - ТОВ "Телерадіокомпанія "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ".

Виконавцем/Позивачем повністю виконані роботи згідно з Договором, про що відповідача було своєчасно повідомлено шляхом направлення на його адресу акту про виконання робіт за період з 01.01.2019 по 31.01.2019, але з невідомих причин акт підписаним не був.

Докази висловлення відповідачем зауважень, недоліків щодо виконаних позивачем робіт за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 у позивача відсутні.

Таким чином, на думку позивача, виконані позивачем роботи за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 за договором № 3018/22м-09 від 01.01.2009 p., прийняті відповідачем, що є підставою для здійснення розрахунків/оплати, а тому є правові підстави для зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" укласти з Державним підприємством "Український державний центр радіочастот" з 23.04.2019 року додаток №1 (дійсний з 01.01.2019) до договору від 01.01.2009 р. №3018/22м-09 на роботи з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів редакції.

Таким чином, предметом позову у справі є вимога позивача про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" укласти з Державним підприємством "Український державний центр радіочастот" з 23.04.2019 року додаток №1 (дійсний з 01.01.2019) до договору від 01.01.2009 р. №3018/22м-09 на роботи з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів редакції, що визначено позивачем у позовній заяві.

Крім того, в своїх поясненнях відповідач зазначає, що Телерадіокомпанія "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" є телерадіоорганізацією - зареєстрованою у встановленому законодавством порядку юридичною особою, яка на підставі виданої Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення ліцензії на мовлення створює передачі та розповсюджує їх за допомогою технічних засобів мовлення (абзац 55 статті 1 Закону України "Про телебачення і радіомовлення").

Станом на 01.01.2009 року Телерадіокомпанія "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" мала ліцензію на мовлення ефірне (телебачення) серії HP № 0303-м, що була видана Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення 27.11.2002 р.

Відповідно до додатку № 6 до Ліцензії на телебачення Телерадіокомпанія "ЕКСГІРЕС- ІНФОРМ" мала право вести мовлення ефірне (телебачення) наземне аналогове у місті Києві.

Станом на 01.01.2009 року Телерадіокомпанія "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" мала ліцензію на мовлення ефірне (телебачення) серії HP № 0304-м, що була видана Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення 29.09.2005 р. (надалі - Ліцензії на телебачення).

Відповідно до додатку № 6 до Ліцензії на телебачення Телерадіокомпанія "ЕКСПРЕС- ІНФОРМ" мала право вести мовлення ефірне (телебачення) наземне аналогове у 39 (тридцяти дев`яти) містах України.

Як зазначає відповідач, у 2015-2016 pp. Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення замінила бланки зазначених вище ліцензій на HP № 00457-м від 28.11.2016 р. та HP №00454-м від 29.09.2015 p..

Відповідно до частини 1 ст. 43 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" організація-ліцензіат має право розпочати мовлення протягом року з дня набрання ліцензією чинності. Про початок мовлення вона зобов`язана у десятиденний термін повідомити Національну раду.

Відповідно до частини 3 ст. 43 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" забороняється розповсюджувати телерадіопрограми чи передачі на територію, більшу від вказаної в ліцензії Національної ради.

Відповідно до абзацу 59 ст. 1 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" технічні засоби мовлення - сукупність радіоелектронних засобів та технічних пристроїв, за допомогою яких програми і передачі доводяться до споживачів.

Відповідно до абзацу 13 ст. 1 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" канал телевізійний - певна смуга частот, призначена для потреб телебачення і зазначена у Плані використання радіочастотного ресурсу України.

Відповідно до абзацу 59 ст. 1 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" радіоелектронний засіб - технічний засіб, призначений для передавання та/або приймання радіосигналів радіослужбами.

Відповідно до частини 1 ст. 19 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" радіочастотний моніторинг здійснюється з метою захисту присвоєнь радіочастот, визначення наявного для використання радіочастотного ресурсу України, ефективності використання розподілених смуг радіочастот та розроблення науково обгрунтованих рекомендацій для прийняття відповідних рішень щодо підвищення ефективності використання та задоволення потреб користувачів радіочастотного ресурсу України.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" радіочастотний моніторинг здійснюється УДЦР та Генеральним штабом Збройних Сил України у смугах радіочастот загального та спеціального користування відповідно.

Відповідно до частини 4 ст. 19 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального та спеціального користування здійснюється за рахунок користувачів радіочастотного ресурсу.

Відповідно до пункту 3) частини 3 ст. 16 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" УДЦР здійснює такі види діяльності: проведення радіочастотного моніторингу використання радіочастотного ресурсу України відповідно до цього Закону.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язок.

Відповідно до частини 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За твердженням відповідача, що не спростоване позивачем, незалежно від господарської необхідності Телерадіокомпанія "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" змушена була укласти з ДП УДЦР господарський договір на радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального користування (смуга частот, призначена для потреб телебачення, що надані Телерадіокомпанії "Експрес-Інформ" на підставі відповідних ліцензій).

На підставі наведених вище норма між ДП УДЦР та Телерадіокомпанією "ЕКСПРЕС- ІНФОРМ" було укладено договір № 3018/22-М-09 на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів від 01.01.2009 р. (далі - Договір).

Відповідно до частини 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також: умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до частини 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до пункту 1.1. Договору предметом цього Договору є проведення виконавцем робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (EMC) радіоелектронних засобів (РЕЗ),згідно з виданими дозволами, а також виявлення та усунення дії джерел радіозавад роботі РЕЗ Замовника.

Відповідно до пункту 3.1. Договору вартість виконання робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпечення EMC РЕЗ, визначається на підставі затверджених у встановленому порядку "Тарифів на роботи (послуги) Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", пов`язаних з користуванням радіочастотним ресурсом України та виділенням номерного ресурсу" за один календарний місяць, складає 1191.30 (Одна тисяча сто дев`яносто одна Гривня 30 Копійок) і не включає податок на додану вартість. Податок на додану вартість нараховується згідно законодавства України.

Відповідно до пункту 3.5. Договору в разі зміни переліку та кількості РЕЗ, що підлягають роботам, пов`язаним з радіочастотним моніторингом та забезпеченням EMC РЕЗ. змінюється розрахунок наведений у Додатку, за взаємною згодою сторін.

Відповідно до пункту 6.1. Договору цей Договір укладений на період в 1 (один) календарний рік, набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін. Дата набрання чинності Додатками до цього Договору визначається сторонами у тексті самих Додатків.

Відповідно до пункту 6.2. Договору цей Договір вважається подовженим на кожний наступний період тривалістю в 1 календарний рік, якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення терміну його дії не надішле іншій Стороні письмове повідомлення про свій намір припинити його дію надалі.

Відповідно до пункту 3.1. Договору сторони щоразу підписували новий Додаток № 1 при зміні "Тарифів на роботи (послуги) Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", пов`язаних з користуванням радіочастотним ресурсом України та виділенням номерного ресурсу".

Судом встановлено, останній такий Додаток № 1 сторони підписали 01.12.2018 р.

Також відповідач зазначив, у 2017 році Верховна Рада України прийняла Закон України №2244-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо тимчасових дозволів на мовлення в зоні проведення антитерористичної операції та прикордонних районах України" (вступив у дію в 2018 p.), яким були внесені зміни до деяких Законів України. Зокрема:

1. відповідно до абзацу 58 статті 1 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" території з особливим режимом мовлення - райони України, що межують з тимчасово окупованою територією України (Автономною Республікою Крим та містом Севастополем), райони Донецької і Луганської областей,

2. відповідно до абзацу 2 частини 8 статті 22 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" для забезпечення можливості тимчасового мовлення із використанням радіочастотного ресурсу України аналогове мовлення може бути продовжене на територіях з особливим режимом мовлення.

На підставі зазначених вище законодавчих актів Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення ухвалила рішення від 26.07.2018 р. № 1154 "Про вимкнення аналогового телевізійного мовлення у регіоні ТОВ "ТРК "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ", м. Київ (логотип: "5+")".

Відповідно до п. 1 вказаного рішення від 26.07.2018 р. № 1154 ліцензії на мовлення HP № 00457-м від 28.11.2016, HP № 00454-м від 29.09.2015 ТОВ "ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ", м. Київ, втрачають чинність з 1 серпня 2018 року в частині докладних характеристик каналу (мережі) мовлення у м. Києві та Кіровоградській області.

Пунктом 3 вказаного рішення від 26.07.2018 р. № 1154 зобов`язано Телерадіокомпанію "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" заяву на переоформлення відповідних ліцензій на мовлення подати впродовж 1 місяця з дати прийняття цього рішення.

Додатком до вказаного рішення від 26.07.2018 р. № 1154 встановлено канали мовлення, які .підлягають вимкненню.

На підставі зазначених вище законодавчих актів Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення ухвалила рішення від 29.08.2018 р. № 1312 "Про вимкнення аналогового телевізійного мовлення ТОВ "ТРК "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ", м. Київ (логотип: " 5+")".

Відповідно до п. 1 вказаного рішення від 29.08.2018 р. № 1312 ліцензія на мовлення HP №00454-м від 29.09.2015 Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ", м. Київ, втрачає чинність з 1 вересня 2018 року в частині докладних характеристик каналу (мережі) мовлення.

Пунктом 3 вказаного рішення від 29.08.2018 р. № 1312 зобов`язано Телерадіокомпанію "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" заяву на переоформлення відповідних ліцензій на мовлення подати впродовж: 1 місяця з дати прийняття цього рішення.

Додатком до вказаного рішення від 29.08.2018 р. № 1312 встановлено канали мовлення, які підлягають вимкненню.

На підставі заяви Телерадіокомпанії "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення ухвалила рішення від 10.01.2019 р. № 32 "Про заяву ТОВ "ТРК "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ", м. Київ, щодо переоформлення ліцензії на мовлення (HP № 00454-м від 29.09.2015).

Відповідно до п. 1 вказаного рішення від 10.01.2019 р. № 32 переоформили ліцензію на мовлення HP № 00454-м від 29.09.2015 (дата видачі бланка ліцензії 29.09.2015) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ "ЕКСПРЕС- ІНФОРМ", м. Київ, у зв`язку із вилученням каналів мовлення, які підлягають вимкненню на підставі завершення термінів використання радіотехнології аналогового телевізійного мовлення відповідно до рішень Національної ради від 26.07.2018 № 1154, від 29.08.2018 № 1312, згідно з додатком 1 до рішення.

Додатком № 1 до вказаного рішення від 10.01.2019 р. № 32 встановлено перелік каналів мовлення ТОВ "ТРК "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ", м. Київ, які підлягають вимкненню.

Додатком № 2 до вказаного рішення від 10.01.2019 р. № 32 встановлено докладні характеристики каналу мовлення, мережі мовлення ТОВ "ТРК "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ", м. Київ (перелік каналів мовлення, які залишаються в ліцензії на мовлення). -

Відповідно до додатку № 3 до вказаної ліцензії Телерадіокомпанії "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" встановлені канали наземного ефірного мовлення з наступними характеристиками:

№Місцезнаходження передавачаЧастота/ каналПотужність
з/п мовлення (ТВК)передавача (кВт)
Донецька область
1.м. Бахмут, вул. Г. Сковороди, 54620,1
2.м. Горлівка, пл. Леніна, 3530,5
3.м. Донецьк, вул. Піхотна, 4-а621,0
4.м. Покровськ, вул. Захисників України, 1420,5
5.м. Маріуполь, вул. Кленова Балка, 3610,5
6.смт Андріївка (м. Краматорськ), вул. Лівобережна, 699-а470,2
Луганська область
7.м. Лисичанськ, пр. Перемоги, 161-а600,1
8.м. Луганськ, вул. Демьохіна, 25622,0
Сумська область
9.м. Шостка, вул. Сонячна, 88490,5
Харківська область
10.м. Богодухів, вул. Катукова, 4, вежа ОРТПЦ38од
11.м. Харків, вул. Дерев`янка, 1-а602,0

Таким чином, відповідач вказує, що на наявність у Телерадіокомпанії "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" теоретичної можливості ведення наземного ефірного мовлення лише у 11 містах України з характеристиками, вказаними у додатку № 3 до ліцензії на мовлення HP № 00454-м від 29.09.2015 p., виданому 22.01.2019 року; на неможливість для Телерадіокомпанії "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" ведення наземного ефірного у 3 містах України, а саме, м. Горлівка. м. Донецьк та м. Луганськ, з вказаними у додатку № 3 до ліцензії на мовлення HP № 00454-м від 29.09.2015; фактичну можливість у Телерадіокомпанії "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" ведення наземного ефірного мовлення у 8 містах України з характеристиками, вказаними у додатку №3 до ліцензії на мовлення HP № 00454-м від 29.09.2015 виданому 22.01.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України установлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За результатами системного аналізу вказаних вище норм можна дійти висновку, що ціна Договору є істотною умовою договору, в т.ч. договору на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом.

Як встановлено судом, Телерадіокомпанія "ЕКСПРЕС-ІНФОРМ" 23.03.2019 р. отримала від ДП УДЦР на підписання Додаток № 1 до Договору з новими тарифами, але зі старим переліком РЕЗ, що підлягають радіочастотному моніторингу, проте у вказаному Додатку № 1 було зазначено 29 РЕЗ за відповідними каналами мовлення замість фактичних 8 РЕЗ, що підлягають радіочастотному моніторингу згідно з каналами мовлення, вказаними в чинній ліцензії відповідача, що і стало підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом про зобов`язання відповідача укласти з позивачем з 23.04.2019 року додаток №1 (дійсний з 01.01.2019) до договору від 01.01.2009 р. №3018/22м-09 на роботи з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів у редакції, що визначена позивача у позовній заяві.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції входив з того, що особа вправі звернутися до суду за захистом своїх прав на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України з позовом про визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативно-правовим актом, що містить відповідний обов`язок, а зобов`язання укласти додаткову угоду до договору у судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбачених ст.16 ЦК України. Отже, обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним засобом юридичного захисту та не призводить до відновлення порушеного права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, входячи з наступного.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає предмет і підставу позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках (ч. 2 ст. 181 ГК України).

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Пунктами 2, 3 вказаної вище статті передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (п. 4 ст. 188 ГК України).

За змістом абзацу 2 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права (визнання наявності або відсутності прав).

Серед способів захисту права або інтересу особи не передбачено такого способу як встановлення правовідносин, в тому числі шляхом зобов`язання особи до укладення додаткової угоди до договору.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності в тому числі належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Водночас засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04. 2005, заява № 38722/02).

Примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється статтею 187 Господарського кодексу України та статтею 649 Цивільного кодексу України, виходячи зі змісту яких і принципу свободи укладення договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна з сторін ухиляється від його укладення, та на спори з умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо умов договору. При цьому можливість розгляду цих спорів в судовому порядку обумовлюються обов`язковістю договору.

Крім того слід зазначити, що визначення способу захисту, а саме визначення позовних вимог, обґрунтування позову певними правовими нормами, як і посилання на фактичні обставини справи та визначення предмету спору, процесуальним законом покладено саме на позивача, у зв`язку з чим у відповідача у справі виникають певні правомірні очікування, оскільки реалізація його прав на захист проти позову перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з правовими вимогами та підставами, викладеними саме позивачем.

Виходячи з аксіоми цивільного судочинства jura novit curia - "суд знає закон", при розгляді справи суд дійсно повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, яка проте не може бути застосована судом для вирішення спору по суті за відсутності відповідних позовних вимог позивача у справі, оскільки інший підхід суду порушив би принцип диспозитивності судового процесу та правомірні очікування як позивача (який звертається саме з певним чином обґрунтованою в правовому аспекті вимогою) так і відповідача (який заперечуючи проти позову наводить доводи саме щодо тих підстав та обґрунтувань, які наводяться позивачем у справі).

Колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позивачем вимог щодо зобов`язання відповідача укласти з 23.04.2019 року додаток №1 до договору від 01.01.2009 р. №3018/22м-09 на роботи з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів до договору, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним засобом юридичного захисту та не призводить до відновлення порушеного права.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 р. у справі № 910/6907/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 23.10.2019 р. у справі № 910/6907/19 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Український державний центр радіочастот".

3. Матеріали справи № 910/6907/19 повернути до Господарського суду м. Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Н.Ф. Калатай

Л.П. Зубець