У Х В А Л А

13.01.2020р. Справа №905/2502/15

за скаргою №17/12-31 від 09.01.2020р. Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ

на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання судового рішення по справі №905/2502/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Універсал-Груп", м.Вільногірськ

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м.Краматорськ

про стягнення заборгованості в сумі 10360 грн. 80 коп.

Суддя Левшина Г.В.

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.11.2015р. у справі №905/2502/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Універсал-Груп", м.Вільногірськ до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Універсал-Груп" основний борг в сумі 4914 грн. 06 коп., пеню в сумі 358 грн. 68 коп., три проценти річних в сумі 319 грн. 41 коп. та інфляцію в сумі 3592 грн. 18 коп., всього заборгованість в сумі 9184 грн. 33 коп., судовий збір в сумі 1221 грн. 45 коп.

26.11.2015р. на виконання вищевказаного рішення видано відповідний наказ.

Ухвалою від 06.06.2019р. заяву від 03.05.2019р. №249 Приватного підприємства «Науково-виробниче підприємство «Спецтех Капітал», м.Вільногірськ, Дніпропетровська область про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі №905/2502/15 задоволено, замінено стягувача по справі №905/2502/15 Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Універсал-Груп", м.Вільногірськ на Приватне підприємство «Науково-виробниче підприємство «Спецтех Капітал» (51700, Дніпропетровська область, м.Вільногірськ, вул.Степова, 12, ).

11.01.2020р. від Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ надійшла скарга №17/12-31 від 09.01.2020р. на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання судового рішення по справі №905/2502/15. Зокрема, скаржником заявлено про:

- визнання поважними причини пропуску строку на оскарження та поновлення строку на подання скарги;

- визнання протиправними дій старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 16.12.2019р. за ВП №60893759.

- скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.12.2019р. за ВП №60893759.

Відповідно до ст.129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За змістом статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до господарського суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до статті 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Водночас згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відтак, за приписами статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, з вищевикладених положень вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №921/16/14-г/15.

Відповідно до ст.302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Велика Палата Верховного Суду згідно статті 45 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є постійно діючим колегіальним органом Верховного Суду, завданням якого є, зокрема, здійснення узагальнення судової практики та забезпечення однакового застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

За таких обставин, враховуючи, що предметом оскарження Публічним акціонерним товариством "Енергомашспецсталь", м.Краматорськ є, зокрема, постанова про стягнення виконавчого збору від 16.12.2019р. за ВП №60893759, керуючись висновками Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що скарга №17/12-31 від 09.01.2020р. Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання судового рішення по справі №905/2502/15 не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Положеннями статей Господарського процесуального кодексу України не врегульовано порядок процесуальних дій суду у випадку надходження від сторони по справі скарги на дії ДВС з порушенням предметної юрисдинкції.

Статтею 11 Господарського процесуального кодексу України закріплено один з основних принципів господарського судочинства - верховенство права, а також визначено джерела права, що застосовуються судом. Зокрема, за змістом вказаної статті, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Згідно із п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Отже, враховуючи, що подана скарга відповідача на дії державної виконавчої служби не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, суд дійшов висновку про відмову у прийняті її до розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.234, п.1 ч.1 ст.175, ст.ст.233-235, 255-257, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду скарги №17/12-31 від 09.01.2020р. Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання судового рішення по справі №905/2502/15.

Ухвалу підписано 13.01.2020р.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина