ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2020 р. Справа№ 910/9580/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Агрикової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2019 (повний текст складено 20.09.2019)

у справі №910/9580/19 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 18 147, 81 грн.,

УСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 18147,81 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вагонів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач здійснював перевезення вантажу у вагоні (цистерні) №51255875УЗ за маршрутом ст.Авдіївка (Україна) - ст. Вояни (Словацька Республіка), нормативний термін доставки вантажу становив 10 діб, однак, фактично вантаж доставлявся 18 діб, перевищення терміну доставки вантажу становить 8 діб, тому позивачем нарахований штраф у розмірі 30% провізної плати.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що митне оформлення тривало 3 доби, отже, відсутня вина перевізника, відповідно загальний строк доставки мав складати 13 діб, вантаж доставлений за 18 діб, перевищення становить 5 діб, тому штраф повинен розраховуватись у розмірі 18% провізної плати, що становить 10888,69 грн. Також відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу до 5% від обґрунтованої суми.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20 вересня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" 18147 грн. 81 коп. штрафу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки термін доставки вантажу продовжується на весь час затримки під час перевезення з причин, що не залежать від перевізника, митне оформлення тривало 3 доби, отже, відсутня вина перевізника, відповідно загальний строк доставки мав складати 13 діб, вантаж доставлений за 18 діб, перевищення становить 5 діб, тому штраф повинен розраховуватись у розмірі 18% провізної плати, що становить 10888,69 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11 листопада 2019 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 28 листопада 2019 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (направлений до суду 26.11.2019) заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що відповідач не надавав позивачу жодних відомостей щодо неприйняття цистерни до митного оформлення, з яких причин була відставлена вказана цистерна також невідомо, тому доводи відповідача про відсутність його вини у затримці цистерні нічим не підтверджені. Також вказує, що апеляційна скарга підписана особою, якою не надано доказів щодо наявності у неї статусу адвоката, що є підставою для повернення апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що апеляційне провадження у даній справі було відкрито 11 листопада 2019 року апеляційна скарга має бути розглянута у строк по 13 січня 2020 року (понеділок).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 06 грудня 2017 року між Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод", як продавцем, та Компанією "Mertrade spol. s r.o.", як покупцем, було укладено Контракт №862/17, відповідно до умов якого продавець погоджується поставляти, а покупець погоджується прийняти й оплатити бензол сирий к/у марки БС й марки БС-1, найменування, якість та умови поставки якого визначені в даному контракті та специфікаціях до нього.

07 листопада 2018 року позивач здійснив відправлення по залізничній накладній №52729381 зі станції відправлення "Авдіївка" Донецької залізниці на станцію призначення Вояни 07672 Словацької республіки вантажу (бензол) у вагоні (цистерні) №51255875 УЗ.

Відповідно до гр.34 залізничної транспортної накладної 22.11.2018 року вагон (цистерна) №51255875 УЗ прибув на станцію Ужгород, 24.11.2018 року переданий на станцію Матьовце та 25.11.2018 року, прибув на станцію призначення Вояни 07672 Словацької республіки, з простроченням терміну доставки, оскільки був переданий отримувачу СВС с.р.о. Вояни 07672, Словацька республіка - 7672 для фірми ДЕЗА, а.с. - 25.11.2018, про що в накладній в графі 27 проставлений календарний штемпель станції Вояни про прибуття.

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, вантаж за залізничною накладною №5272931 був відправлений 07.11.2018 року зі станції "Авдіївка" та прибув на станцію призначення через 18 діб, а саме 25.11.2018 року.

У графі 38 накладної зазначено відстань перевезення вантажу, яка складає УЗ- 1591км. + ЖСР-10 км= 1601км.

За доводами позивача термін доставки вантажу складає 10 діб, а фактично вантаж доставлявся залізницею (загальний термін доставки) 18 діб, отже, термін доставки вантажу за договором перевезення - накладною №52729381, не дотриманий відповідачем (договірним перевізником), перевищення терміну доставки вантажу становить 8 діб, тому підлягає нарахуванню штраф у розмірі 30% провізної плати.

У зв`язку із викладеним позивач звернувся до відповідача з претензією № 11/08/20 від 15.01.2019, в якій просив відповідача відповідно до ст. ст. 24, 45, 46 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення перерахувати на поточний рахунок позивача штраф у розмірі 18147,81 грн. за перевищення терміну доставки вантажу.

Надіслання вказаної претензії з додатками підтверджується описом вкладенням у цінний лист з відповідним штампом органу поштового зв`язку та фіскальним чеком про оплату послуг поштового зв`язку. Отримання вказаної претензії відповідачем не заперечується.

Оскільки відповідач на претензію не відповів, у встановлений строк штраф у добровільному порядку не сплатив, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 18147,81грн. на підставі норм Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, положень Статуту залізниць України, Цивільного кодексу України.

Відповідач визнав факт порушення терміну доставки вантажу, однак вважав, що термін перевищення становить 5 днів, оскільки митне оформлення тривало 3 дні, тому штраф підлягає нарахуванню у розмірі 18% провізної плати.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо їх доведеності та обґрунтованості.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Як передбачено ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно ч. 1 ст. 313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Як підтверджується матеріалами справи, на підставі залізничної накладної від 07.11.2018 СМГС №52729381 відповідачем було взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут).

Відповідно до ст. 4 Статуту перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Статтею 10 ЦК України встановлено, що чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини є частиною національного законодавства України.

Правовідносини щодо перевезення вантажів у міжнародному сполученні регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (надалі - УМВС), до якої Україна приєдналася 05.06.1992. Положення УМВС поширюються на перевезення вантажів у прямому міжнародному залізничному сполученні мережею залізниць країн - учасниць.

Договір перевезення вантажу в межах УМВС кваліфікується як реальний (фактичний). Згідно §5 статті 9 договір перевезення вважається дійсним з моменту прийому станцією відправлення вантажу та оформлення накладної до перевезення.

Відповідно §1 статті 7 водночас з пред`явленням вантажу до перевезення відправник повинен подати станції відправлення правильно заповнену і підписану накладну.

На підставі §5 статті 8 прийом вантажу до перевезення підтверджують календарним штемпелем станції відправлення у накладній. Календарний штемпель ставить станція відправлення (тобто перевізник) після передачі відправником перевізнику усіх зазначених у накладній вантажів і сплати ним усіх обов`язкових і добровільно прийнятих на себе провізних платежів. Сторонами договору перевезення вантажу є залізниця - як перевізник, і відправник. Відправником вантажу, як і його одержувачем, може бути тільки одна фізична або юридична особа (§7 статті 7).

Відповідно до умов міжнародної Угоди документ, що підтверджує факт укладання договору перевезення, є накладна, яка є доказом укладання договору після проставлення в ній перевізником (станцією відправлення) календарного штемпеля (§б статті 8). Причому договір перевезення оформляється накладною УМВС єдиного зразка (§1 статті 7).

Обов`язком відправника є визначення маршруту для реалізації договору міжнародного перевезення вантажу. Відправник зобов`язаний зазначити в накладній вихідні прикордонні станції країни та транзитних країн (§6 статті7).

Кожна національна залізниця, що прийняла вантаж до перевезення за накладною УМВС, відповідальна за виконання договору перевезення на всьому шляху перевезення - від прийому вантажу на станції відправлення до його видачі на станції призначення. У випадку, коли вантаж направляють у країну, залізниці якої не беруть участі в Угоді, відповідальність залізниці, що прийняла до перевезення вантаж, поширюється до оформлення перевезення вантажу за накладною іншої угоди. І навпаки, національна залізниця, яка прийняла вантаж із країни, що не бере участі в УМВС, бере на себе відповідальність за перевезення вантажу і видачу його на станції призначення (§ 1 статті 22).

Період відповідальності залізниці визначено Угодою з моменту прийому вантажу до перевезення на станції відправлення до моменту видачі вантажу на станції призначення.

Угода передбачає відповідальність залізниці за прострочення в доставці вантажу у вигляді штрафу. Термін доставки вантажу розраховують відповідно до правил статті 14. Розмір штрафу визначають на підставі двох величин: провізної плати, що належить національній залізниці й допустила прострочення, і величини прострочення: її визначають як відношення прострочення (у добі) до загального терміну доставки.

Розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме:

- 6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

- 18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

- 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

З матеріалів справи вбачається, що мало місце міжнародне перевезення вантажу, а отже, до відносин сторін, що виникли між сторонами внаслідок цього перевезення, застосовуються положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951.

Позивач, посилаючись на відмітки в накладній, стверджує, що вантаж був відправлений 07.11.2018, термін доставки розпочинається з 00 год. 00 хв. 08.11.2018, а прибув на станцію призначення 25.11.2018, тобто, через 18 діб.

Відповідно до правил УМВС ( п.п.2,3 ст.24) термін доставки вантажу визначається виходячи з - одна доба на кожні початі 200 км. Термін доставки збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Як зазначено в накладній (графа 38), відстань перевезення 1591 км + ЖСР 10 км, всього становить 1601 км, відтак, термін доставки складає 10 діб (1601:200=8,01 (9 діб) + 1 доба), отже, за висновком позивача, граничний строк доставки сплинув о 00 год. 00 хв. 17.11.2018, а відповідачем перевищено термін доставки вантажу на 8 діб.

З таким розрахунком терміну доставки вантажу погодився суд першої інстанції.

Відповідач, як у суді першої інстанції, так і у апеляційній скарзі, не погодився з зазначеним розрахунком терміну доставки вантажу та вважає, що до даного терміну слід додати 3 доби (з 22.11.2018 по 24.11.2014), оскільки саме на такий строк було затримано вантаж під час перевезення на митниці з причин, що не залежали від залізниці.

З огляду на приписи §7 статті 24 УМВС термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомив одержувача про прибуття вантажу і можливість передачі вантажу в розпорядження одержувача.

Згідно п.38 накладної СМГС №52729381 тарифна відстань перевезень від станції Авдіївка Донецької залізниці до станції Матьовце Словацької залізниці складає 1591 км плюс 10 км відстань від станції Матьовце до станції призначення Вояни, Словацької Республіки, всього 1601 км, відтак, тривалість доставки вантажу становить 10 діб (1601:200=8,01 (9 діб) + 1 доба), і граничний строк доставки вантажу за накладною №52729381 є 17.11.2018.

Про факт прибуття вантажу за даною накладною на станцію призначення зроблено відмітку в графі 27, в який значиться, що вантаж прибув на станцію Вояни лише 25.11.2018.

Відповідно до пункту 4 статті 24 УМВС строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки в напрямку прямування з причин, що не залежали від перевізника.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, у матеріалах справи відсутні докази повідомлення перевізником позивача щодо обставин та причин затримки при митному оформленні.

Крім того, як вбачається з гр.32 залізничної накладної №52729381, в ній відсутні будь-які відмітки про продовження строку, часу та причин затримки в доставці вантажу, у тому числі, через проходження митного контролю або інші причини, визначені для внесення до графи 32 у Додатку №1 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Отже, про наявність підстав на збільшення терміну доставки вантажу на три доби та відсутність вини залізниці у порушені терміну доставки відповідачем не надано належних та допустимих доказів.

Враховуючи, що строк доставки вантажу за накладною №52729381 перевищено на 8 діб, апеляційний господарський суд погоджується з розрахунком позивача, що стягненню з відповідача підлягає неустойка у вигляді штрафу в розмірі 30% від провізної плати, відповідно ст. ст 24,45 УМВС із розрахунку: 60492,70 грн. провізна плата:30%= 18147,81 грн., а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позову у повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 5%, то судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у його задоволенні, оскільки відповідачем не доведено наявності обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість зменшити розмір стягуваного штрафу.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Щодо посилань позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що скарга підписана не адвокатом і підлягає поверненню, то вказані доводи відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки даний спір є малозначним і згідно ч.2 ст.58 ГПК України представником може бути будь яка особа. Апеляційна скарга підписана представником відповідача Прохоровим Ю.Г., повноваження якого підтверджуються довіреністю від 28.12.2018 №Ц/6-63/2711-18 і йому надано повноваження підписувати та подавати апеляційні скарги.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20 вересня 2019 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09.01.2020.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

О.В. Агрикова