ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.01.2020 Справа № 920/924/18
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду у порядку загального позовного провадження справу № 920/924/18

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; )

до відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (40021, м. Суми, вул. Лебединська, 13; )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; )

про стягнення 601 837,79 грн боргу за договором № /П36 від 28.09.2011, укладеного між сторонами,

Суддя Котельницька В.Л.

за участю представників в режимі відеоконференції:

від позивача: Роєнко Є.В. (довіреність № 1-2022 від 27.12.2019, посвідчення № 4748 від 29.11.2011), Болдін В.В. (довіреність № 1-2028 від 27.12.2019, посвідчення № КВ001198 від 31.07.2017)

від відповідача: Сіденко Л.В. (довіреність № 007.2Др-187-1219 від 23.12.2019)

від третьої особи: Сороколіт Є.М. (довіреність № 14-303 від 25.07.2019)

При секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: до господарського суду звернувся позивач АТ «Укртрансгаз» із позовною заявою до відповідача, в якій просить суд стягнути з відповідача 601837,79 грн боргу за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 4/П36 від 28.09.2011, укладеного між сторонами, з яких: 416246,72 грн основний борг, 36470,06 грн 3% річних, 149121,01 грн інфляційні втрати, а також просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 9027,57 грн.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 26.11.2018 (суддя Спиридонова Н.О.) позовну заяву Акціонерного товариства «Укртрансгаз», з урахуванням п.2 ч.1 ст.164 та ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, залишено без руху. Встановлено Акціонерному товариству «Укртрансгаз» строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання суду доказів сплати судового збору з вірним зазначенням коду платника судового збору.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 19.12.2018 (суддя Спиридонова Н.О.) позовну заяву Акціонерного товариства «Укртрансгаз», з урахуванням п.2 ч.3 ст.162 та ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, залишено без руху. Встановлено Акціонерному товариству «Укртрансгаз» строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду достовірної інформації, зокрема, щодо ідентифікаційного коду Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 16.01.2019 (суддя Спиридонова Н.О.) у справі №920/924/18 позовну заяву Акціонерного товариства «Укртрансгаз» і додані до неї документи повернуто заявнику на підставі ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала мотивована тим, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом в ухвалі Господарського суду Сумської області від 19.12.2018, а саме протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали не подано суду достовірної інформації щодо ідентифікаційного коду Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2019 ухвалу Господарського суду Сумської області від 16.01.2019 скасовано, матеріали справи передано на розгляд до Господарського суду Сумської області. Також пунктом 7.6 вказаної постанови апеляційного суду на суд першої інстанції за результатами вирішення спору по суті покладено обов`язок розподілу судових витрат за подання апеляційної скарги.

13.09.2019 матеріали справи надійшли на адресу Господарського суду Сумської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2019 у зв`язку з тривалим відрядженням судді Спиридонової Н.О. справу передано для розгляду судді Котельницькій В.Л.

Ухвалою суду від 18.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі № 920/924/18 та постановлено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

07.10.2019 від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від 04.10.2019 № 400007.2-Ск-8291-1019 (вх №3139к від 07.10.2019), відповідно до якої Товариство просить суд постановити ухвалу про розгляд справи № 920/924/18 за правилами загального позовного провадження.

08.10.2019 до суду надійшов відзив на позов із запереченнями відповідача проти позовних вимог.

Ухвалою суду від 10.10.2019 заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від 04.10.2019 № 400007.2-Ск-8291-1019 (вх № 3139к від 07.10.2019) Акціонерного товариства Оператора газорозподільної системи «Сумигаз» задоволено. Постановлено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 12.11.2019, 11:00, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

30.10.2019 позивачем надано до суду відповідь відзив.

30.10.2019 позивачем подано до суду клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

08.11.2019 відповідачем надано до суду заперечення на відповідь позивача на відзив від 08.11.2019 № 400007.1-СЛ-1018-1119.

Ухвалою від 12.11.2019 суд залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний номер 20077720).

Представник відповідача 18.11.2019 подав до суду заяву від 14.11.2019 №40007.1-СЛ-1231-1119, згідно з якою просить суд замінити відповідача у справі -Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (, м. Суми, вул. Лебединська, 13) на правонаступника Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (, м. Суми, вул. Лебединська, 13).

Ухвалою від 29.11.2019 суд задовольнив заяву про заміну відповідача правонаступником, замінив відповідача у справі Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на правонаступника Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз», закрив підготовче провадження у справі № 920/924/18 та призначив розгляд справи по суті у судове засідання на 10.01.2020.

08.01.2020 на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи по суті спору (вх. № 121 від 08.01.2020).

Розгляд справи по суті розпочато 08.01.2020.

Судом у засіданні 08.01.2020 постановлено протокольну ухвалу про долучення до матеріалів справи наданих третьою особою письмових пояснень.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Представником третьої особи оголошено зміст наданих суду письмових пояснень, у судовому засіданні представник третьої особи підтримав позов та просив його задовольнити.

Судом були досліджені докази, подані сторонами в обґрунтування їх позицій стосовно предмета спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третьої особи, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд встановив:

Як вбачається із змісту позовної заяви, позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на транспортування природного газу магістральними газопроводами № /П36, укладеного між АТ «Укртрансгаз» (позивачем у справі) та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (правонаступником якого є відповідач) в частині оплати вартості наданих послуг з транспортування природного газу у жовтні 2015 року в обсязі 2907,563 тис. м3 на загальну суму 416246,75 грн відповідно до акту наданих послуг № 10-15-/П36/ВТВ/КОР.

Матеріалами справи підтверджено, що 28.09.2011 між позивачем (газотранспортним підприємством) та відповідачем (замовником) був укладений Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П36, за умовами якого газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а замовник зобов`язується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та у порядку, передбаченому умовами цього Договору

Пізніше сторонами були укладені додаткові угоди до Договору № 1 від 29.02.2012, № 2 від 13.04.2012, № 3 від 17.012013, № 4 від 20.06.2014 та № 5 від 01.10.2014.

Відповідно до п. 11.1 договору (зі змінами, внесеними вищезазначеними додатковими угодами) договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків за надані позивачем послуги - до повного виконання відповідачем своїх зобов`язань за цим договором.

Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Як зазначає позивач у позові, договір № /П36 від 28.09.2011 (з внесеними до нього змінами) продовжує свою дію, оскільки ані позивач, ані відповідач за місяць до закінчення дії договору чи в інший строк не заявляли одне одному про намір припинити його дію або переглянути умови останнього.

Сторонами у розділі 2 укладеного договору передбачено умови транспортування газу, зокрема, визначено, що підставою для транспортування природного газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі - оператор), відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу природного газу, наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (далі підтверджені обсяги) (п. 2.1. договору.). Замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства (п. 2 2 договору). При отриманні газу від замовника на пунктах приймання-передачі в магістральні трубопроводи газотранспортне підприємство не набуває права власності на отриманий для транспортування газ (п 2 3. договору). Газотранспортне підприємство приймає газ від замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ замовнику в загальному потоці газорозподільні мережі (п. 2.4. договору).

Розділом 3 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) сторонами передбачено порядок оформлення актів наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Так, відповідно до п. 3.1. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) послуги з транспортування газу оформляються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

У випадку якщо замовник та/або його споживач (споживачі) безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу (далі вузли обліку), установлених на ГРС.

Якщо замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам.

Газотранспортне підприємство до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства (п. 3.2. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013)).

Відповідно до п. 3.3. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку.

До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства.

Згідно з п. 3.4 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

У відповідності до п. 4.2. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовника до мережі газорозподільного підприємства визначається вузлами обліку газу, які встановлені на ГРС. Прилади обліку газу повинні відповідати вимогам, установленим для таких приладів обліку спеціально уповноваженим органом у сфері метрології.

У випадку, якщо замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу газотранспортного підприємства через ГРС, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику та/або його споживачам визначається приладами обліку газу, які встановлені на ГРС.

Відповідно до п. 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) розрахунки за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики Газотранспортне підприємство зобов`язується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Як передбачено п 5.2. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013), тарифи, визначені в п. 5.1. договору, є обов`язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору.

Пунктом 5.3. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) передбачено, що розрахунковий період за цим договором становить один місяць, з 09.00 години першого дня місяця до 09.00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 4 договору, та податку на додану вартість.

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п 5.4. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013)).

Відповідно до п. 5.5. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У платіжних дорученнях замовник повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку якщо у платіжних дорученнях замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги по транспортуванню газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Згідно п 5.6 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг по транспортуванню газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальними режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджений національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Як передбачено п. 5.8. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013), газотранспортне підприємство і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щоквартально до двадцять п`ятого числа першого місяця, наступного за кварталом, на підставі відомостей про фактичну оплату послуг з транспортування газу та актів наданих послуг. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Пунктом 6.1. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) встановлено, що газотранспортне підприємство зобов`язане, зокрема, виконувати умови цього договору (пп. 6.1.1), забезпечувати транспортування газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених договором (пп. 6.1.2), складати і підписувати з представниками замовника акти наданих послуг (пп. 6.1.4).

Пунктом 6.3. договору передбачено, що замовник зобов`язується, зокрема, виконувати умови цього договору (пп. 6 3.1), своєчасно та в повному обсязі сплачувати за послуги згідно з умовами цього договору (пп. 6.3.2), оформити надані послуги з транспортування газу актами наданих послуг (пп 6.3.3), підписувати з представниками газотранспортного підприємства акти наданих послуг (пп. 6.3.6).

За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами є самостійним видом договору про надання послуг, поняття якого визначено спеціальним законодавством, зокрема, у Кодексі газотранспортної системи, Законі України «Про ринок природного газу» та зміст якого, визначений на основі типового договору, затвердженого органом державної влади.

При цьому, на правовідносини з договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами поширюються загальні положення щодо договорів про надання послуг, визначені главою 63 Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Таким чином, укладення сторонами договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами було спрямоване на надання ПАТ «Укртрансгаз» за замовленням ПАТ «Сумигаз» відповідних послуг та обов`язку останнього здійснювати їх оплату.

Відповідно до положень частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п. п. 1, 7 ст.193 ГК України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом частин 1, 2 статті 32 Закону України «Про ринок природного газу», транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

У пункті 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, передбачено, що договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено Договором. Зазначені положення можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається із змісту укладеного між сторонами у справ договору, порядок, строки оформлення та підписання актів наданих послуг по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами, наслідки відмови від його підписання, урегулювання розбіжностей узгоджені сторонами у розділі 3 договору №№ 4/П36 від 28.09.2011.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на той факт, що відповідач порушує умови укладеного договору в частині повної і своєчасної оплати наданих позивачем послуг за договором транспортування природного газу, зокрема позивач має заборгованість за протранспортований у жовтні 2015 року природний газ обсягом 2907,563 тис. м3 на загальну суму 416246,72 грн.

Водночас господарським судом встановлено, що позивач вже звертався з позовом до відповідача про стягнення штрафних санкцій за договором, який є предметом розгляду в цій справі, за період квітень, травень, червень, жовтень та листопад 2015 року і за вказаним позовом Господарським судом Сумської області 22.03.2016 ухвалено рішення у справі № 920/44/16, яке було переглянуте судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 04.10.2016 у справі № 920/44/16 зазначено: «Як встановлено судами попередніх інстанцій, між дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (газотранспортним підприємством) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" (замовником) 28.09.2011 укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П36, за умовами якого газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов`язується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та у порядку, передбаченому умовами договору.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на суму 9252106,72 грн., а саме: у січні 2015 року на загальну суму 1034774,50 грн., у лютому 2015 року на загальну суму 1701353,05 грн., у березні 2015 року на загальну суму 1025437,12 грн., у квітні 2015 року на загальну суму 2184949,02 грн., у травні 2015 року на загальну суму 1448284,80 грн., у червні 2015 року на загальну суму 1837029,76 грн., у жовтні 2015 року на загальну суму 9298,67 грн. та у листопаді 2015 року на загальну суму 10979,80 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи актами наданих послуг. В процесі розгляду справи відповідач сплатив суму основного боргу за отримані послуги за договором № /П36 від 28.09.2011 у розмірі 4 252 171, 12 грн., тому в цій частині провадження у справі припинено на підставі п. 1-1 п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмету спору.».

За законодавчим приписом частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже за змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад осіб як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

В обґрунтування зазначеного суд наголошує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України», яке є в силу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» джерелом права, визначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав- учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів («Брумареску проти Румунії», § 61).

Таким чином, суд зазначає, що господарським судом вже встановлено та досліджено факт наявності та сплати заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги згідно умов договору № /П36 від 28.09.2011 за протранспортований у жовтні природний газ на суму 9298,67 грн та прийнято процесуальне рішення з даного факту.

З даного приводу позивачем зазначено, що спірна сума заборгованості, що є предметом судового розгляду у межах справи № 920/924/18, виникла на підставі коригуючого акту № 10-15-/П36/ВТВ/КОР, який складено за жовтень 2015 року.

У заперечення вказаному відповідач повідомив, що 29.06.2016 на адресу ПАТ «Сумигаз» дійсно надійшов лист №9132/12 від 23.06.2016 ПАТ «Укртрансгаз», яким направлено для підписання акти наданих послуг по транспортуванню природного газу в жовтні 2015 року в обсязі 2 907,563 тис. м3 на суму 416246,72 грн.

Як вбачається із коригуючого акта № 10-15-/1136/ВТВ/КОР наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, відповідно до договору №/П36 від 28.09.2011 ПАТ «Укртрансгаз» надало, а ПАТ «Сумигаз» отримало послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання у жовтні 2015 року в обсязі 2907,563 тис. м3 за тарифом 119,30 грн за 1000 м3 на суму 416246,72 грн.

Листом №03/690 від 06.07.2016 ПАТ «Сумигаз» повідомило ПАТ «Укртрансгаз», що у коригуючому акті обсяги протранспортованого природного газу магістральними газопроводами є обсягами газу, закупленими для потреб ВТВ на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Сумигаз» 04.01.2013 за № 03/140/13-ВТВ. Згідно умов даного договору ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зобов`язалась передати ПАТ «Сумигаз» природний газ за ціною, яка включала в себе оплату послуг газотранспортної організації. Вказаний договір діяв у жовтні 2015 року, був обов`язковим для виконання сторонами та фактично виконувався. Крім того, як зазначено у листі, у жовтні 2015 року в мережі ПАТ «Сумигаз» було фактично протранспортовано газу в загальному обсязі 3754,368 тис. м3 газу, що підтверджується місячними актами по ГРС, в тому числі для ВТВ 3350,000 тис. м3, що було відображено у інформації про використання природного газу за жовтень 2015 року та враховано у загальному балансі газу.

Дані обставини позивачем не спростовано.

Крім того матеріалами справи підтверджено і позивачем не надано заперечень, що він з порушенням строку, встановленого умовами п. 3.2 договору №/П36 від 28.08.2011, направив відповідачеві для підписання два примірники коригуючого акта наданих послуг №10-15-/П36/ВТВ/КОР по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами у жовтні 2015 року в обсязі 2 907,563 тис.м3 на суму 416246,72 грн відповідно до умов договору №/П36 для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання

При цьому позивачем не надано доказів, а також будь-яких обґрунтувань в позові, що обсяги, викладені у коригуючому акті наданих послуг №10-15-/П36/ВТВ/КОР, дійсно замовлялись відповідачем на задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання на підставі саме договору №/П36.

До того ж, договором №/П36 від 28.09.2011 не передбачено надання позивачем послуг відповідачу з транспортування природного газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат і за цим договором відповідач не є замовником таких послуг.

Також судом встановлено, що між сторонами протягом 2016 року були складені та підписані акти звіряння розрахунків за договором № /П36 від 28.09.2011 станом на 30.09.2016 та станом на 31.12.201 і у жодному з них не відображена заборгованість відповідача перед позивачем за надані у жовтні 2015 року послуги з транспортування газу на спірну суму.

Суд також вважає за необхідне наголосити, що коригуючий наданих послуг №10-15-/П36/ВТВ/КОР по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами у жовтні 2015 року в обсязі 2 907,563 тис.м3 на суму 416246,72 грн не є первинним бухгалтерським документом у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», який може підтвердити факт проведення позивачем господарської операції з надання комплексу послуг відповідачеві за спірним договором.

Так, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва документу (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Коригуючий акт №10-15-/П36/ВТВ/КОР не містить дати складання.

Оскільки коригуючий акт відображає обсяг наданих послуг у жовтні 2015 року, однак не містить дати складання, при цьому матеріалами справи підтверджений факт його направлення на адресу відповідача лише 23.06.2016, відтак суд робить висновок, що він складений не під час здійснення господарської операції та не безпосередньо після її закінчення, а тому не відповідає вимогам первинного документа.

До того ж, як вже зазначалось судом, порядок, строки оформлення та підписання актів наданих послуг по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами, наслідки відмови від його підписання, урегулювання розбіжностей визначаються розділом 3 Договору № /П36 від 28.09 2011. Зазначеними умовами договору № /П36, покладеного в обґрунтування заявленого позову, не передбачено складання позивачем в односторонньому порядку коригуючих актів послуг транспортування для промислових споживачів щодо обсягів газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих витрат відповідача, не надано позивачем й обґрунтувань, який саме акт наданих послуг підлягав коригуванню актом № 10-15-/П36/ВТВ/КОР.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 904/5276/18, від 13.09.2019 у справі № 924/1064/18, від 24.10.20019 у справі № 911/2580/18.

Доводи позивача про те, що акт № 10-15-/П15/ВТВ/КОР є належним первинним документом, який підтверджує надання послуг відповідачу, оскільки право позивача відкоригувати свої податкові зобов`язання за жовтень 2015 року на підставі вищезазначеного акту про надання послуг та зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування податкового зобов`язання з ПДВ, передбачено п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України та роз`ясненням ДФС України « 101.24 Порядок виправлення помилок у податковій звітності з ПДВ», суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, якщо операція з постачання послуг певному контрагенту у відповідному податковому періоді була відображена, однак пізніше здійснюється зміна суми компенсації її вартості, включаючи перегляд ціни, перерахунок у випадках повернення послуг особі, яка їх надала, суми податкових зобов`язань постачальника підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, як пункт 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, так і роз`яснення ДФС України « 101.24 Порядок виправлення помилок у податковій звітності з ПДВ» стосуються коригування суми податкових зобов`язань постачальника на підставі розрахунку коригування саме до податкової накладної, а не до первинних бухгалтерських документів, які містять відомості про господарську операцію, у зв`язку чим з вказані положення не надають позивачу право в односторонньому порядку коригувати первинні бухгалтерські документи.

Натомість судом встановлено, що акт № 10-15-/П36 від 31.10.2015 за послуги транспортування природного газу магістральними газопроводами на 64,953 тис. м3, вартістю 9 298,67 грн був підписаний сторонами, скріплений печатками та оплачений відповідачем. Тобто між сторонами вже були попередньо оформлені надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у жовтні 2015 року за умовами спірного договору.

Відтак позивач не мав жодних правових підстав для здійснення коригування обсягів природного газу, які були ним протранспортовані, оскільки обсяги у розмірі природного газу за жовтень 2015 року вже були оформлені попередньо між сторонами, а умовами договору не визначено прав (повноважень) позивача стосовно здійснення коригувань обсягів протранспортованого природного газу.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 78 даного Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справи доказі та з`ясувавши всі обставини справи, з дотриманням наведених у рішенні приписів матеріального і процесуального права, прийнявши до уваги те, що умовами договору не передбачено складання позивачем в односторонньому порядку коригуючих актів про надання послуг і встановивши, що матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів, що підтверджують обставини виникнення обов`язку відповідача з оплати обсягу протранспортованого природного газу, зазначеного в коригуючому акті, складеному позивачем з посиланням на спірний договір, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України суд залишає за позивачем витрати по сплаті судового збору за подання позову, а також витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Сумської області від 16.01.2019 у справі № 920/924/18.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 183, 232, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 20.01.2020.

Суддя В.Л. Котельницька