ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року Справа № 05/142-50

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. , суддя Дужич С.П.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 10.10.19р. у справі №05/142-50 (суддя Грабар І.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в особі Луцької філії

до ОСОБА_1

про стягнення 251630,82 грн.

за участі представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

органу ДВС - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

06.09.2019р. та 09.09.2019р. на адресу Господарського суду Волинської області від ОСОБА_1 надійшли заяви, в яких заявник, здійснюючи посилання на положення ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" просив відстрочити виконання рішення суду у справі №05/142-50 до завершення кримінального провадження, а також, здійснюючи посилання на положення п.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", просив суд зупинити ВП №44646974 з виконання рішення суду у справі №05/142-50 до вирішення питання судово-психіатричної експертизи в кримінальному провадженні №0000017.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 10.10.2019р. у справі №05/142-50: в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 06.09.2019р. про відстрочку виконання рішення відмовлено; в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 09.09.2019р. про зупинення виконавчого провадження відмовлено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№2153/19 від 19.11.2019р., т.2, арк.спраив 7).

В скарзі апелянт зазначає, що у судовому засіданні 10 жовтня 2019 року відповідач пояснив судді, що розслідується кримінальна справа відносно осіб, які дійсно отримували кредит. На думку апелянта, для того, щоб виконавче провадження було законним, то важливою обставиною, яку потрібно врахувати, є отримання (неотримання) відповідачем грошових коштів та розпорядження банком заставленим майном поручителя. Дійсно, стягувач вже отримав задоволення своїх вимог, але це ігнорується виконавчою службою. Вказані обставини є такими, які утруднюють виконавче провадження, тому що не дають нікому право достовірно стверджувати чи є відповідач боржником, чи таким не являється. При розгляді справи суд не керувався ч.1 ст.129 Конституції України, що призвело до винесення невірної по суті та незаконної ухвали.

На підставі викладеного просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 10 жовтня 2019 року у справі №05/142-50, ухвалити постанову, якою заявлені ОСОБА_1 вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2019р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 10.10.19р. у справі №05/142-50 в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 09.09.2019р. про зупинення виконавчого провадження. Визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вказані ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду Волинської області від 10.10.19р. у справі №05/142-50 в частині відмови у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 10.10.19р. у справі №05/142-50 в частині відмови у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення - залишено без руху. Запропоновано ОСОБА_1 усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: подати обгрунтоване клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду з відповідними доказами, а також надати суду описи вкладення в поштові конверти та документи, що підтверджують надання поштових послуг (касових чеків, розрахункових квитанцій тощо) щодо надіслання стягувачу та Другому відділу ДВС м.Луцька ГТУЮ у Волинській області копії апеляційної скарги з доданими до неї документами.

09.12.2019р. (вх.№40151/19) на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.12.2019р. поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Волинської області від 10.10.2019р. у справі №05/142-50, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд апеляційної скарги на 09 січня 2020р. об 10:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4 .

Представники учасників провадження в судове засідання 09 січня 2020р. не з`явилися, хоч про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Ухвала про призначення судового засідання була направлена на адресу, вказану апелянтом в апеляційній скарзі: Волинська область , м.Луцьк, пр.Відродження, 16/43, однак, не була отримана скаржником, оскільки поштове відправлення повернулось з поміткою "За закінченням терміну зберігання".

Згідно п.4 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Колегія суддів зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками "адресат відсутній", "закінчення терміну зберігання" тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.

Сам лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Разом з цим суд вважає, що дана обставина не є перешкодою для розгляду скарги, оскільки апеляційна скарга подана саме відповідачем та про її прийняття судом до розгляду останній був повідомлений належним чином. Явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Ухвала суду про призначення судового засідання розміщена в мережі інтернет на веб-сайті "Єдиний державний реєстр судових рішень України", а також інформація про графік слухання справ судом відповідно до ст.9 ГПК України постійно оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на відкритість інформації щодо справи, апелянт не був позбавлений можливості своєчасно дізнатись про дату, час і місце судового розгляду його скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 28.10.2009р. у справі №05/142-50 позовні вимоги Акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в особі Луцької філії задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Укрінбанк" в особі Луцької філії 251630,82 грн., в тому числі 200000,00 грн. заборгованості по кредитній угоді, 26305,31 грн. - заборгованості по відсотках, 23652,55 грн. - пені по несплаченій простроченій заборгованості по кредиту, 1672,96 грн. пені по несплачених прострочених відсотках за користування кредитом та 2516,31 грн. витрат по оплаті держмита і 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення Господарського суду Волинської області від 28.10.2009р. видано наказ №05/142-1 від 12.11.2009р.

Старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Марчуком П.О. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05.07.2019р.

Відповідно до ч.4 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Як встановлено ч.1 ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно до ч.2 ст.331 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Частиною 1 ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявником не доведено винятковості обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду в даний час (банкрутство, стихійне лихо, відсутність майна тощо), і жодним чином не обґрунтовано термін, на який він просить відстрочити виконання судового рішення, тобто, не обґрунтовано і не подано доказів на підтвердження реальної можливості проведення розрахунків із стягувачем в майбутньому, оскільки відстрочка виконання рішення повинна забезпечити його виконання, а не ухилення від його виконання на певний час.

Разом з тим, заявник в прохальній частині заяви просить зупинити виконання за виконавчим документом до завершення кримінального провадження, а в мотивувальній частині заяви посилається на ст.33 Закону України "Про виконавче провадження", якою визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Наведені заявником в заяві підстави для відстрочки виконання судового рішення, зокрема, факт відкриття кримінального провадження не є тією виключною обставиною, яка унеможливлює примусове виконання судового рішення в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", та дає підстави для відстрочки виконання судового рішення, яке не виконане.

З огляду на викладене, вказані в заяві підстави для відстрочки виконання судового рішення заявником не є виключними обставинами, оскільки фактів настання стихійного лиха або інших надзвичайних ситуацій, обставин, фактичне настання яких зробило б неможливим виконання рішення вчасно боржником у заяві про відстрочення не наведено, а це не дає суду можливості для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Судом першої інстанції було враховано, що розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 06.09.2019р. про відстрочку виконання рішення.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

Отже, доводи скаржника в апеляційній скарзі спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків Господарського суду Волинської області не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала місцевого господарського суду винесена у відповідності до норм матеріального та процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284, 325 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 10.10.2019р. у справі №05/142-50 залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14.01.2020р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.