РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.01.2020Справа № 910/15147/19

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами

за позовом Фізичної особи-підприємця Попова Вячеслава Євгеновича

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега"

про стягнення 13 863,98 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Попов Вячеслав Євгенович (надалі по тексту - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 13 863,98 грн., з яких пеня у розмірі 10 851,10 грн., 3% річних у розмірі 1 832,88 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 190,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність підстав для стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних на загальну суму 13 863,98 грн. за прострочення оплати суми заборгованості, яку стягнуто на користь позивача за рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 у справі № 910/3496/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 відкрито провадження у справі № 910/15147/19, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

22.11.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідача заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу у розмірі 4 200,00 грн. Відповідач зазначив, що розмір витрат на правову допомогу, який заявлено позивачем до стягнення, є завищеним та неспівмірний з обсягом наданих адвокатом послуг.

02.12.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначив, що заявлений ним до стягнення розмір витрат на правову допомогу підтверджений належним чином та відповідає критеріям реальності та розумності.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

09.08.2018 у м. Києві по вул. Лебединській в напрямку вул. Полярної неподалік будинку № 20, водій автомобіля "Mercedes - benz E-Class", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в порушення п.п. 11.3, 12.1. Правил дорожнього руху України не обрав в установлених межах безпечної швидкості, не впорався з керуванням, допустив виїзд на смугу зустрічного руху та здійснив наїзд на припаркований автомобіль "MAN", державний номерний знак НОМЕР_2 із напівпричепом "Kogel", державний номерний знак НОМЕР_3 , який знаходився в нерухомому стані, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 09.08.2018, довідкою ДАІ № 55103/Д/125/51/04-2018 від 09.08.2018 та Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2018 у справі № 686/29608/18.

З протоколу огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 09.08.2018 та з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 в порушення п.п. 11.3, 12.1. Правил дорожнього руху України не обрав в установлених межах безпечної швидкості, не впорався з керуванням, допустив виїзд на смугу зустрічного руху та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «MAN».

При цьому Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2018 у справі № 686/29608/18 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (за закінченням на моменту розгляду справи строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до звіту № 466/08-18 складеного оцінювачем ОСОБА_2 матеріальний збиток завданий автомобілю MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_4 в результаті пошкодження складає 130 427, 33 грн.

Згідно з полісом АМ /4213019 цивільно - правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА".

Відповідно до умов договору (полісу) № АМ/421309 страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки Mercedes - benz, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Зокрема, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну визначено в розмірі 100 000,00 грн. та розмір франшизи - 0,00 грн.

10.08.2018 ОСОБА_3 подав до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" повідомлення про настання страхового випадку.

12.09.2018 між ОСОБА_3 (далі - первісний кредитор) та Фізичною особою - підприємцем Поповим Вячеславом Євгеновичем укладено Договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до п.2.1. даного Договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору право вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора щодо відшкодування збитків завданих останньому у зв`язку з пошкодженням тягача марки MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась 09.08.2018 року в м. Києві з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем "Mercedes - benz", державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно з п. 2.2 Договору розмір заборгованості боржника, право вимоги до яких відступаються з цього Договору становить 132 427,33 грн.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9.1 Договору).

15.04.2019 року між ОСОБА_3 (далі - первісний кредитор) та Фізичною особою - підприємцем Поповим Вячеславом Євгеновичем (далі - новий кредитор) укладено Додатковий Договір до Договору про відступлення права вимоги №12/09/2018 від 12.09.2018.

Сторони досягли згоди та виклали в наступній редакції п. 2.1 Договору:

"Первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору право вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора щодо відшкодування збитків завданих останньому у зв`язку з пошкодженням тягача марки MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась 09.08.2018 року в м. Києві з вини ОСОБА_1 , котрий керував автомобілем "Mercedes -benz ", державний номерний знак НОМЕР_1 . "

05.10.2018 Фізична особа - підприємець Попов Вячеслав Євгенович звернувся до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" із заявою про виплату страхового відшкодування.

Заява про виплату страхового відшкодування була отримана відповідачем 08.10.2018 року.

Проте як вказує позивач у позовній заяві, відповідач жодним чином не відреагував на претензію та не здійснив виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення 109 198,15 грн., з яких 100 000,00 грн. сума страхового відшкодування, пеня у розмірі 7 101,37 грн., 3 % річних у розмірі 591,78 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 505,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 у справі № 910/3496/19 позов Фізичної особи - підприємця Попова Вячеслава Євгеновича задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" 100 000,00 грн. страхового відшкодування, 6 904,11 грн. пені, 575,34 грн. 3% річних, 500,00 грн. інфляції, 1 899,56 грн. судового збору, 10 000 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку з тим, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 у справі № 910/3496/19 на час звернення позивача з позовом до суду не виконано, позивач просить стягнути з відповідача 10 851,10 грн. пені, 1 832,88 грн. 3% річних, 1 190,00 грн. інфляційних втрат.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як зазначив Верховний Суд у правовому висновку по справі № 910/11316/17 (постанова від 17.01.2018), за змістом ст. 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання щодо сплати коштів.

Законами України "Про страхування" та Законом (спеціальними законами), які застосовуються до спірних правовідносин, передбачено розмір неустойки (пені) у разі прострочення виплати страхового відшкодування страховиком.

Відповідно до статті 992 Цивільного кодексу України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, як і правовідношення з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов`язанням.

Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 року у справі № 910/22034/15.

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат (з 20.03.2019 по 28.10.2019) дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі 1 832,88 грн. 3% річних, 1 190,00 грн. інфляційних втрат в межах заявлених позовних вимог.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (з 20.03.2019 по 09.07.2019), суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 841,10 грн. за розрахунком суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Стосовно заявленої позивачем у позовній заяві суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 200, 00 грн., необхідно зазначити наступне.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення.

В той же час суд відзначає, що матеріали справи містять Договір про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019, укладений між адвокатом Самойленком Петром Миколайовичем та Фізичною - особою підприємцем Поповим Вячеславом Євгеновичем, Додаткову Угоду № 219 від 05.10.2019 до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019, якою сторони домовились про вартість послуг у розмірі 4 200,00 грн., акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 28.10.2019, платіжне доручення № від 05.10.2019 на суму 4 200,00 грн., свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 6314, посвідчення адвоката від 24.01.2019.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

З огляду на те, що витрати на правову допомогу у сумі 4 200, 00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також враховуючи що інтереси позивача в судових засіданнях адвокат не представляв, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача 1 000, 00 грн. витрат на послуги адвоката.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Фізичної особи-підприємця Попова Вячеслава Євгеновича до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" про стягнення 13 863,98 грн. - задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" (04053, м. Київ, вулиця Обсерваторна, будинок 17, літ.А, ідентифікаційний код 21626809) на користь Фізичної особи-підприємця Попова Вячеслава Євгеновича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) 10 841 (десять тисяч вісімсот сорок одну) грн. 10 коп. пені, 1 832 (одну тисячу вісімсот тридцять дві) грн. 88 коп. 3% річних, 1 190 (одну тисячу сто дев`яносто) грн. 00 коп. інфляційних втрат, 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката, 1 919 (одну тисячу дев`ятсот дев`ятнадцять) грн. 62 коп. судового збору.

3.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 14.01.2020

Суддя С. В. Стасюк