У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13.01.2020 Справа № 905/34/20

за позовом Заступника керівника Артемівської місцевої прокуратури Донецької області, м.Бахмут Донецької області

в інтересах держави в особі Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради Донецької області, м. Бахмут Донецької області

до відповідача Александрової Оксани Олександрівни , м.Бахмут Донецької області

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Управління освіти Бахмутської міської ради, м.Бахмут Донецької області

про стягнення 10401,58 грн.

суддя Величко Н.В.

ВСТАНОВИВ:

Заступником керівника Артемівської місцевої прокуратури до Господарського суду Донецької області подано позовну заяву від 28.12.2019 № 01-38-5991-вих. (вх.суду№260/20 від 08.01.2020) в інтересах держави в особі Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради Донецької області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Управління освіти Бахмутської міської ради, про стягнення з Фізичної особи-підприємця Александрової Оксани Олександрівни заборгованості в розмірі 10401,58 грн.

Позов мотивовано невиконанням взятих на себе відповідачем як орендарем грошових зобов`язань з плати за оренду майна комунальної власності згідно договорів від 16.04.2015 № 63/15 та № 64/15, укладених з Управлінням муніципального розвитку Бахмутської міської ради, внаслідок чого у період з 01.07.2018 по 01.09.2018 утворилась заборгованість в сумі 10401,58 грн. Управлінням освіти Бахмутської міської ради, як балансоутримувачем майна, надсилались на адресу ФОП Александрової О.О. претензії № 146, 147 від 22.01.2019, № 165, 166 від 24.01.2019 рекомендованим листом, у яких пропонувалось сплатити добровільно заборгованість у розмірі 10401,58 грн., але такі поштові відправлення повернулись без вручення у зв`язку з закінченням терміну зберігання, адресат відмовився їх отримувати.

При цьому прокурор вказує, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Фізична особа-підприємець Александрова Оксана Олександрівна з 27.06.2019 є припиненою як суб`єкт господарювання за власним рішенням.

До теперішнього часу Управлінням муніципального розвитку Бахмутської міської ради як орендодавцем комунального майна від імені територіальної громади м. Бахмут, яке з вересня 2018 року було обізнано про наявність у орендаря боргу з орендної плати за договорами від 16.04.2015 № 63/15 та № 64/15, не було вжито заходів для усунення зазначених порушень, в тому числі шляхом звернення до суду, що свідчить, на думку прокурора, про самоусунення даного органу від виконання обов`язку із захисту інтересів держави, і є підставою для представництва інтересів держави в суді прокурором згідно ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Одночасно, в позовній заяві прокурором заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень ч. 2 цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями ст. 20 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України , а також ст. 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно з ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи, відповідно до ст. 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Положеннями ст. 51 Цивільного кодексу України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом ст. 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, ст. 202-208 Господарського Кождексу України, ч. 8 ст. 4 Закону України № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року у випадку припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, вказана справа повинна розглядатися за правилами господарського судочинства.

У той же час, розглянувши позовну заяву та додані до неї документи суд дійшов висновку про їх недостатність для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Так, частинами першою та третьою статті 27 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Абзацом другим частини першої статті 176 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суд відкриває провадження протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

У разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи (ч.6 ст.176 ГПК України).

Частиною 8, 9 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 N 207 затверджено Правила реєстрації місця проживання та Порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру. Цією постановою визначено і порядок надсилання відповідних запитів про надання необхідної інформації.

Серед відомостей, які необхідні для формування відповідного запиту на отримання інформації про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади / Єдиному державному демографічному реєстрі, мають бути зазначені дані про дату і місце народження фізичної особи - відповідача, а також його паспортні дані.

За правилами господарського процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статтям 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, а також вимогам статті 172 цього Кодексу.

Зі змісту позовної заяви не вбачається даних про дату і місце народження фізичної особи - відповідача, Александрової Оксани Олександрівни , а також серія і номер паспорта такої фізичної особи, ідентифікаційний код (РНОКПП). Окремим документом такі відомості прокурором до позовної заяви не додавались.

Отже, суд позбавлений можливості ідентифікувати особу відповідача і, відповідно, виконати приписи ст.176 ГПК України.

Крім того, на порушення ст.172 ГПК України, до позовної заяви не додано доказів надсилання всім учасникам справи копії позовної заяви від 28.12.2019 № 01-38-5991-вих. та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення. Про такі недоліки вказаної позовної заяви відділом документального забезпечення та контролю (канцелярія) господарського суду Донецької області складено акт № 8 від 08.01.2020.

Частиною першою статті 174 ГПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, наведені вище недоліки позовної заяви від 28.12.2019 № 01-38-5991-вих. є підставою для залишення її без руху з встановленням заявнику строку на усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 27, 172, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Залишити без руху позовну заяву Заступника керівника Артемівської місцевої прокуратури від 28.12.2019 № 01-38-5991-вих.

2. Встановити десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення виявлених недоліків позовної заяви від 28.12.2019 № 01-38-5991-вих. шляхом надання до відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) господарського суду Донецької області за супровідним листом:

- належним чином підтверджених даних про дату народження фізичної особи - відповідача, Александрової Оксани Олександрівни , а також відомості про серію і номер паспорта такої фізичної особи та її ідентифікаційний код (РНОКПП);

- докази надсилання всім учасникам справи копії позовної заяви від 28.12.2019 № 01-38-5991-вих. та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

3. Роз`яснити заявнику, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

4. Копію ухвали направити сторонам по справі.

5. Ухвала підписана 13.01.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Додаток (лише заявнику): Акт відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) господарського суду Донецької області складено від 08.01.2020 № 8.

Суддя Н.В. Величко