ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Справа № 918/668/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Петухов М.Г. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Шилан О.С.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - адв. Боротюк О.О.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Комунального підприємства "Березнекомуненергія"

на рішення Господарського суду Рівненської області від 17.10.2019 р. ухваленого суддею Качур А.М. о 16:10 год. у м.Рівному, повний текст складено 21.10.2019 р.

у справі № 918/668/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Березнекомуненергія"

про стягнення 35 005,20 грн. з яких: 2775,82 грн. пеня; 7530,55 грн. три проценти річних; 24698,83 грн. інфляційних втрат

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Рівненської області від 17.10.2019 р. у справі № 918/668/19 задоволено позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Березнекомуненергія".

Відповідно до рішення суду підлягає стягненню з Комунального підприємства "Березнекомуненергія на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2775 грн. 82 коп. пені, 7530 грн. 55 коп. відсотків річних, 24698 грн. 83 коп. інфляційних втрат та 1921 грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач Комунальне підприємство "Березнекомуненергія" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 17.10.2019 р. у даній справі, та прийняти нове, яким у позові відмовити.

Скаржник вважає, що суд при розгляді даної справи неправильно з`ясував суть спірних правовідносин. Вважає, що судом першої інстанції не встановлено той факт, що за умовами п. 1.2 ст. 1 договору № 3865/1617-ТЕ-28 від 08.09.2016 р. теплова енергія, яка виробляється відповідачем за результатом використання купленого у позивача газу відповідно до статутних документів підприємства використовувалася виключно на забезпечення тепловою енергією населення, а населення в силу вимог цілого ряду норм матеріального права не сплачує дійсну фактичну ціну виробленої теплової енергії.

Доводить, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного) застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови. При цьому посилається на правову позицію, викладену у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 31.05.2019 р. у справі № 924/296/18 у аналогічному спорі Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України із теплопостачальною організацією. Тому вважає, що при вирішенні даної справи суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про вищу силу умов договору над нормами матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини.

Пояснює, що підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, сторони у справі фактично погодилися, що залишок оплати наданих за договором послуг підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного такого спільного протокольного рішення, тобто тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за поставлений природний газ за цим договором, а також і відповідальність за порушення цих строків.

Такі обставини повністю підтверджувалися розрахунком Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", згідно якого всі несвоєчасно оплачені Комунальним підприємством «Березнекомуненергія» суми оплачувалися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій», і долученими Зведеними реєстрами актів звіряння погашення заборгованості.

Доводить, що судом першої інстанції не враховано, що спеціальним законодавством, що регулює спірні правовідносини, закріплено інший порядок розрахунків теплогенеруючих і теплопостачальних організацій з позивачем як постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обов`язки. Тому відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду для застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених нормативно-правовими актами про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, які діяли на момент розгляду справи - чого у даній справі не встановлено.

При цьому посилається на постанову Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки».

Вважає, що для встановлення факту порушень порядку розрахунків відповідача з позивачем - позивач повинен був обґрунтувати суду, якими саме діями відповідач порушив саме цей законодавчо закріплений порядок розрахунків, які саме вимоги «Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» були порушені відповідачем - оскільки іншого порядку розрахунків теплогенеруючих і теплопостачальних організацій із постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обов`язки законодавство не передбачає.

З урахуванням викладеного просить суд скасувати рішення Господарського суду Рівненської області у справі № 918/668/14 від 17 жовтня 2019 року про задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у задоволенні вимог до Комунального підприємства «Березнекомуненергія» за їх незаконністю і необґрунтованістю.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній.

Позивач Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відзиву на апеляційну скаргу суду не подав.

В судове засіданні представник Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не з`явився; про час і місце судового засідання був повідомлений судом в установленому порядку, що підтверджено відміткою про отримання копії процесуального документу на звороті ухвали про відкладення розгляду справи від 17.12.2019 р. /а.с. 142 зі звороту /.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення учасників справи про час і місце розгляду справи, явка представників в судове засідання обов`язковою не визнавалась і їх неявка не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів дійшла висновку про можливість завершення розгляду апеляційної скарги без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

08 вересня 2016 року Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"/позивач, постачальник) та Комунальним підприємством "Березнекомуненергія" (відповідач, споживач) було укладено договір на постачання природного газу № 3865/1617-ТЕ-28 (надалі договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору /а.с. 20-28/.

Умовами п.1.2. договору передбачено, що газ, який продається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з пунктом 2.1. договору встановлено, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) газ обсягом до 611 тис. куб. м.

Відповідно до пунктів 3.4.-3.5. договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачу у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку.

Не пізніше 7-го числі місяця, наступного за місцем поставки газу, споживач зобов`язується надати постачальнику, зокрема, підписані та скріплені печатками споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу в розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Пунктом 6.1. договору сторони погодили, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Згідно з пунктом 8.2. договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Умовами підпункту 4 пункту 11.3. договору сторони визначили, що спільні протокольні рішення, в тому числі про організацію взаємних розрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами не можуть бути використані для внесення змін до цього договору, та можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

Згідно з пунктом 12 договору цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації газу з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Додатковою угодою № 1 до договору постачання природного газу № 3865/1617-ТЕ-28 сторонами було внесені зміни до розділу «Предмет договору», «Кількість та фізико-хімічні показники газу», «Порядок та умови передачі природного газу», «Права та обов`язки сторін» та розділу «Інші умови» /а.с. 29-30/.

На виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 2175 845,97 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2016 року, від 30 листопада 2016 року, від 31 грудня 2016 року, від 31 січня 2017 року, від 28 лютого 2017 року, від 31 березня 2017 року, які підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Так, згідно акту приймання - передачі природного газу від 31 жовтня 2016 року, від 30 листопада 2016 року, від 31 грудня 2016 року, від 31 січня 2017 року, від 28 лютого 2017 року, від 31 березня 2017 року на виконання умов договору Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передала Комунальному підприємству "Березнекомуненергія" природний газ власного видобутку, виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню на суми відповідно 229660,67 грн., 348553,33 грн., 402662,3 грн., 509599,27 грн., 406979,63 грн., 278390,77 грн. /а.с. 31-36/.

Головним управлінням Державної казначейської служби України в Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської обласної державної адміністрації, КП "Березнекомуненергія" та НАК "Нафтогаз України" оформлено та підписано спільні протокольні рішення від 13.12.2016 р., 23.01.2017 р., 14.02.2017 р., 14.03.2017 р., 14.09.2017 р., 12.12.2017 р. /а.с. 39-62/ про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. У зазначених протокольних рішеннях сторони погодили, що предметом таких рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку за газ згідно з договором від 08.09.2016 р. № 3865/1617-ТЕ-28 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11 січня 2005 року "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій".

Згідно з пунктом 4 спільних протокольних рішень сторони, які підписали спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та Порядку щодо проведення розрахунків, а також за невиконання своїх зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 5.2 спільних протокольних рішень, останні набирають чинності з моменту підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням. Протокольні рішення підписані всіма сторонами, зокрема, позивачем та відповідачем, і скріплені їх печатками /а.с.39-62/.

Отже, сторони погодили зміну умов договору відповідно до норм ст..188 ГК України та постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11 січня 2005 року "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій".

Предметом позову є вимога ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з Комунального підприємства "Березнекомуненергія" пені у сумі 2775,82 грн. відповідно до пункту 8.2. договору, 3% річних у розмірі 7530,55 грн. та 24698,83 грн. інфляційних втрат відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати переданого природного газу за період з 26.11.2016 р. по 20.12.2017 р. /а.с.16-19/.

Суд першої інстанції дійшов висновку про порушення строків оплати газу, поставленого відповідачеві з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017 року, у зв`язку з чим задоволив позовні вимоги про стягнення пені у сумі 2775,82 грн., 3% річних у розмірі 7530,55 грн. та 24698,83 грн. інфляційних втрат відповідно до умов договору.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що відповідно до умов пункту 8.3. договору сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості.

Аргументи відповідача про те, що сторони підписавши спільні протокольні рішення встановили інший порядок розрахунків, суд відхилив, зазначивши, що серед іншого підписантами спільних протокольних рішень, крім сторін даного спору (КП "Березнекомуненергія" та НАК "Нафтогаз України"), були також інші особи - Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, Департамент фінансів Рівненської обласної державної адміністрації. Однак, положення статті 626 Цивільного кодексу України дають чітке розуміння окремих видів договору в залежності від кількості сторін які беруть участь в домовленості та співвідношення прав та обов`язків: односторонній, двосторонній багатосторонній. А тому твердження про фактичну зміну умов двостороннього договору шляхом підписання чотирьохсторонніх протокольних рішень суперечить загальним цивільно-правовим принципам та поняттям про договір.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

На умовах договору № 3865/1617-ТЕ-28 від 08.09.2016 р. між сторонами відбулись правовідносини з поставки природного газу, які врегульовані нормами пар.1, 3, 5 глави 54 ЦК України, пар.3 глави 30 ГК України та іншими нормативними актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій".

Відповідно до норм ст.275 ГК України, ст.714 ЦК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство зобов`язане надавати енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, іншій стороні (споживачеві, абоненту), яка зобов`язана оплатити прийняту енергію та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Норми ч.3 ст.714 ЦК України визначають, що законом можуть бути передбачені особливості укладання і виконання договору поставки енергетичними та іншими ресурсами.

Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій),вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

Статтею 12 Господарського кодексу України передбачено, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України" у такий спосіб виявило згоду здійснити розрахунки відповідно до Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію від 03.08.2015 № 493/688, а отже погодилося зі зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором № 3865/1617-ТЕ-28.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію від 03.08.2015 № 493/688, яким сторони керувалися під час підписання відповідних спільних протокольних рішень, визначено, що розрахунки, передбачені у пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форму якого наведено у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

Крім того, як убачається зі змісту Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій від 11.01.2005 № 20, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання із відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулівного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій від 11.01.2005 № 20.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови. Оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у справах № 906/790/16, № 905/1100/18.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору № 3865/1617-ТЕ-28 від 08.09.2016 р. позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 2175845,97 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2016 року, від 30 листопада 2016 року, від 31 грудня 2016 року, від 31 січня 2017 року, від 28 лютого 2017 року, від 31 березня 2017 року на суми відповідно 229660,67 грн., 348553,33 грн., 402662,3 грн., 509599,27 грн., 406979,63 грн., 278390,77 грн. /а.с. 31-36/. У актах зазначено, що передається-приймається природний газ виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Також матеріалами справи підтверджено, що частина спожитого газу підлягала оплаті за спільними протокольними рішеннями, а частина була сплачена коштами Комунального підприємства "Березнекомуненергія".

Так, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передала Комунальному підприємству "Березнекомуненергія" природний газ згідно акту приймання - передачі природного газу від 31 жовтня 2016 року на суму відповідно 229660,67 грн. та від 30 листопада 2016 року на суму 348553,33 грн., що було сплачене відповідно до спільного протокольного рішення від 13.12.2016 р. на суму 578214,00 грн. /а.с. 31-32, 39-42/; згідно акту приймання-передачі від 31 грудня 2016 року на суму 402662,3 грн було сплачене відповідно до спільного протокольного рішення від 23.01.2017 р. н6а суму 402662,30 грн. /а.с. 33, 43-46/; згідно акту приймання-передачі від 31 січня 2017 року на суму 509599,27 грн було сплачене відповідно до спільного протокольного рішення від 14.02.2017 р. на суму 509599,27 грн. /а.с. 34, 47-50/; згідно акту приймання-передачі від 28 лютого 2017 року на суму 406979,63 грн. було сплачене відповідно до спільного протокольного рішення від 14.03.2017 р. 256979,93 грн. /а.с. 35, 51-54/; згідно акту приймання-передачі від 31 березня 2017 року на суму 278390,77 грн. було сплачене відповідно до спільного протокольного рішення від 14.09.2017 р. на суму 139952, 27 грн та від 12.12.2017 р. на суму 508460,63 грн. /а.с. 34, 55-62/.

Таким чином, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків, тому відсутні правові підстави для висновку про порушення строків оплати, визначених у договорі, і відповідно - для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат на суму, що була сплачена на підставі спільних протокольних рішень.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 7244,58 грн. трьох відсотків річних та 23343,85 грн. інфляційних втрат нарахованих на суми, які були сплачені відповідно до спільних протокольних рішень.

Випискою по рахунку Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" /а.с.75/ підтверджено, що відповідачем 10.07.2017 р. було сплачено 46390,77 грн. з призначенням платежу плата за природний газ згідно договору № 3865/1617-ТЕ-28 від 08.09.2016 р. На суму 46390,77 грн. вартості газу, поставленого у березні 2017 року, спільні протокольні рішення не складались, тобто - порядок розрахунків визначений умовами договору. Відповідач не заперечив, що 46390,77 грн. є сумою оплати за газ поза межами порядку, встановленого спільними протокольними рішеннями.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.216, ч.1 ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання має наслідком застосування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) відповідно до норм ст.ст.230-232 ГК України та ст.ст.549-551 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 10.3 договору сторони погодили строк позовної давності щодо стягнення пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних - 5 років.

Оскільки має місце прострочення виконання оплати за природний газ здійсненої власними коштами, є підставною і правомірно, на підставі умов договору і ст.ст.230-232 ГК України, ст.ст.549-551 ЦК України задоволена судом першої інстанції вимога про стягнення 2421,22 грн. пені, 285,97 грн. трьох відсотків річних, 1354,98 грн. інфляційних втрат, обрахована від суми 46390,77 грн. за період з квітня по липень 2017 року.

Суд першої інстанції неправильно оцінив обставини у справі, що призвело до невідповідних висновків та неправильного застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог у справі та часткове задоволення апеляційної скарги і, відповідно, часткове скасування рішення суду першої інстанції від 17.10.2019 р. у справі № 918/668/19 відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України.

Оскільки, колегія суддів дійшла висновку, що позов у даній справі підлягає задоволенню частково тому підлягають розподілу витрати на судовий збір згідно зі ст.129 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 277, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Березнекомуненергія" задоволити частково. Рішення Господарського суду Рівненської області від 17.10.2019 р. у справі № 918/668/19 скасувати частково.

Викласти резолютивну частину рішення в такій редакції:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Березнекомуненергія" (34600, Рівненська область, Березнівський район, місто Березне, вул. Ціолковського 2А, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, місто Київ, вул. Б.Хмельницького 6, ) 2421,22 грн. пені, 285,97 грн. трьох відсотків річних, 1354,98 грн. інфляційних втрат.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства "Березнекомуненергія" (34600, Рівненська область, Березнівський район, місто Березне, вул. Ціолковського 2А, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, місто Київ, вул. Б.Хмельницького 6, ) 222,92 грн. витрат на оплату судового за подання позовної заяви та 334,38 грн. витрат на оплату судового за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Рівненської області видати наказ на виконання цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 918/668/19 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений 20 січня 2020 року

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.