РІШЕННЯ

15 січня 2020 року Справа № 913/627/19

Провадження №34/913/627/19

Суддя господарського суду Луганської області Іванов А.В., розглянувши матеріали позовної заяви в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін у справі

за позовом Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "Поиск", м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Фізичної особи-підприємця Сичова Артема Олександровича м. Гірське Луганської області

про стягнення 11 750,84 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 11 750,84 грн. за невиконання умов Договору поставки продукції №С4315 від 01.08.2018.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2019 справу №913/627/19 передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою від 18.11.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків.

04.12.2019 на адресу господарського суду від позивача надійшов супровідний лист б/н від 27.11.2019 з доданням належним чином засвідчених копій №П-000016212 від 21.05.2019 та №П-000016213 від 17.05.2019, доданих до позовної заяви, та із зазначенням вірної юридичної адреси підприємства позивача.

Ухвалою від 04.12.2019 господарський суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Жодних пояснень, відзиву на позовну заяву чи заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи до суду не надходило.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України 15.01.2020 господарським судом підписано рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2018 між Приватним підприємством «Науково-виробнича фірма «Поиск» (позивач, постачальник) та Фізичною особою - підприємцем Сичовим Артемом Олександровичем (відповідач, покупець) укладено Договір поставки продукції №С4315 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1 розділу І Договору постачальник зобов`язаний поставляти продукцію покупцю згідно замовлення покупця, а покупець зобов`язався своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного Договору та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбаченими даним Договором. Замовлення передається постачальнику в будь-якій зрозумілій сторонами формі (електронною поштою, через торгового представника, факсимільним, телефонним зв`язком, усно тощо).

Згідно з п. 3 розділу І Договору продукція доставляється централізовано транспортом постачальника або, за бажанням покупця, шляхом самовивозу зі складу постачальника. Місце доставки продукції узгоджується сторонами при прийнятті замовлення. Прийняття покупцем продукції вважається підтвердженням узгодження кількості, якості та асортименту продукції. Підтвердження факту узгодження умов доставки продукції є підписана сторонами товарно-транспортна накладна та/або видаткова накладна (далі - накладна). Після підписання сторонами накладної, претензії щодо кількості та якості (крім прихованих недоліків) продукції постачальником не розглядаються.

Пунктом 1 розділу ІІ Договору встановлено, що постачальник передає в тимчасове користування ящики, піддони, кеги та балони (далі - зворотна тара) покупцю відповідно до переліку та виключно в межах лімітів передачі зворотної тари, погоджених сторонами в Додатку №2, що є невід`ємною частиною даного Договору, а покупець зобов`язаний повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним Договором. Пляшка, у якій міститься продукція, що продається покупцю, є незворотною тарою.

Покупець зобов`язаний повертати постачальнику 100% від поставленої кількості: кеги, вуглекислотні балони, ящики, піддони. Вся зворотна тара повинна бути повернена покупцем постачальнику в термін, не більше 20 діб з дня отримання продукції, кеги - в термін не більше: 7 діб - для теплих місяців (квітень-вересень); 14 діб - для прохолодних місяців (жовтень-березень), вуглекислотні балони - в термін не більше 30 діб. Покупець зобов`язується протягом 1 календарного дня повернути наявні залишки зворотної тари в разі: демонтажу обладнання для розливу пива; письмової вимоги постачальника, якщо покупцем порушено умови даного Договору; письмової вимоги постачальника, якщо останній вважає, що є загроза схоронності переданої в тимчасове користування зворотної тари; дострокового розірвання або припинення строку дії цього договору (п. 6 розділу ІІ Договору).

В разі порушення покупцем кінцевого терміну повернення зворотної тари протягом тридцяти календарних днів з моменту поставки або виявлення нестачі тари, постачальник залишає за собою право, сповістивши покупця, продати йому неповернуту зворотну тару, а покупець зобов`язаний її оплатити. При цьому сторони погоджуються, що реалізована заставна тара відпускається покупцю по заставним цінам, встановленим на момент виставлення рахунку. Постачальник виставляє рахунок покупцю, а покупець повинен прийняти і оплатити рахунок окремим платіжним дорученням продовж трьох календарних днів з моменту отримання. Після оплати рахунку постачальник надає покупцю податкову та видаткову накладну. Зворотна тара вважається проданою постачальником та придбаною покупцем з моменту оплати останнім рахунку та отримання податкових та видаткових накладних (п. 12 розділу ІІ Договору).

Відповідно до п. 1 розділу IV Договору продукція відпускається постачальником за вільнодоступними цінами.

Ціна на окрему партію продукції вказується постачальником у накладній, яку покупець повинен розглядати як оферту з боку постачальника. Факт прийомки покупцем від постачальника (або водія-експедитора) продукції означає згоду покупця з запропонованою ціною, сумою транспортних витрат та асортименту продукції (п. 2 розділу IV Договору).

Розділом V Договору встановлені права та обов`язки сторін, зокрема, постачальник зобов`язаний передати покупцю продукцію у кількості й асортименті, що зазначений у накладній на одержання продукції (п. 1.2), а покупець зобов`язаний прийняти й перевірити кількість і якість продукції та повністю оплатити його вартість у строк, передбачений розділом ІІІ Договору (п. 2.2.).

На виконання умов Договору постачальник поставив, а покупець прийняв продукцію на загальну суму 8 750,84 грн., що підтверджено товарними накладними:

- №П-000016213 від 17.05.2019 на суму 630,54 грн.;

- №П-000016214 від 17.05.2019 на суму 1 670,00 грн.;

- №П-000016212 від 21.05.2019 на суму 2 390,00 грн.;

- №П-000016215 від 21.05.2019 на суму 1 744,32 грн.;

- №П-000016216 від 24.05.2019 на суму 2 315,98 грн.

Вказані товарні накладні підписані сторонами та скріплені печаткою позивача без застережень та зауважень.

Як вбачається з товарних накладних №П-000016212 від 21.05.2019 на суму 2 390,00 грн. та №П-000016214 від 17.05.2019 на суму 1 670,00 грн. деяка продукція була передана покупцю в передбаченій Договором зворотній тарі - кегах об`ємом 50 літрів.

29.07.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією №487 з вимогою про сплату заборгованості за отриманий товар в розмірі 8 770,84 грн. Також позивач вимагав повернення майна (кега ємністю 50 л), що знаходиться в користуванні відповідача.

Претензія направлена позивачем на адресу відповідача 30.07.2019, що підтверджено відміткою печатки ПАТ «Укрпошта» на описі вкладенні у цінний лист та копією накладної №812 (а.с. 17), однак не отримана відповідачем та повернута у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 17 на звороті).

У зв`язку з неповерненням відповідачем зворотної тари, позивач виставив відповідачу рахунок на оплату зворотної тари №П-000023879 від 23.09.2019.

Зазначений рахунок було направлено відповідачу 25.09.2019, що підтверджено відміткою печатки ПАТ «Укрпошта» на описі вкладенні у цінний лист та копією накладної №638 (а.с. 18 на звороті), та отриманий відповідачем 26.09.2019, що вбачається з витягу з сайту ПАТ «Укрпошта» (а.с. 18).

У зв`язку з несплатою заборгованості за Договором №С4315 від 01.08.2018 та неповерненням відповідачем зворотної тари, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості з оплати поставленого товару за Договором в розмірі 8 750,84 грн. та заборгованості з оплати неповернутої зворотної тари в розмірі 3000 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 ГК України.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За своєю правовою природою договір, який укладено сторонами, є договором поставки.

Згідно з приписами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України врегульовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов Договору №С4315 від 01.08.2018 поставлено продукцію на загальну суму 8 750,84 грн., яка відповідачем була прийнята, що підтверджено товарними накладними, належні копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач свій обов`язок щодо оплати отриманої продукції не виконав.

У зв`язку з неповерненням відповідачем зворотної тари (кеги 50л), позивачем в порядку п. 12 розділу ІІ Договору, надіслано відповідачу претензію №487 від 29.07.2019 та виставлено рахунок на оплату №П-000023879 від 23.09.2019, який отриманий відповідачем.

Відповідач свій обов`язок щодо оплати неповернутої зворотної тари також не виконав.

Внаслідок чого, позовні вимоги про стягнення заборгованості з оплати поставленого товару за Договором в розмірі 8 750,84 грн. та заборгованості з оплати неповернутої зворотної тари в розмірі 3000 грн. є обґрунтованими, доведеними наявними у справі матеріалами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 73, 74, 86, 123, 129, 165, 232, 233, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сичова Артема Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма» Поиск» (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 34, ідент. код ЄДР 23486040) заборгованість з оплати поставленого товару в розмірі 5 750 грн. 84 коп., заборгованість з оплати неповернутої зворотної тари в розмірі 3 000 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Повний текст рішення складено і підписано 15.01.2020.

Суддя А.В. Іванов