ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2020 Справа № 904/4690/19

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Чус О.В., Березкіна О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2019 у справі №904/4690/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська", с.Вовчанка, Маріїнський район, Донецька область

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 45864,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2019 у справі №904/4690/19 (суддя Петренко Н.Е.) повернуто позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 45864,91 грн. вартості нестачі вугілля, зафіксованої відповідними комерційними актами: №476906/251, №453603/45/274, №476906/276, №476906/338, №476906/339, №476906/340, №476906/341 і додані до неї документи без розгляду на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначена ухвала вмотивована порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог, оскільки в одній заяві об`єднано вимоги, не пов`язані між собою ані підставами виникнення, ані поданими доказами.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, позивач (ТОВ "ЦЗФ "Курахівська") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2019 у справі №904/4690/19, справу направити для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

ТОВ "ЦЗФ "Курахівська" вважає, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилаючись на ч.1 ст.173 ГПК України, апелянт вказує на те, що в одній позовній заяві може бути об`єднано, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Вказує, що ТОВ "ЦЗФ "Курахівська" звернулось до суду з позовною заявою щодо стягнення вартості недостачі однорідного вантажу - вугілля кам`яного, за чотирма відправками, що підтверджується чотирма залізничними накладними, завантаженими одним вантажовідправником ТОВ "ЦЗФ "Курахівська" на одну станцію призначення - Енергодар Придніпровської залізниці. На думку апелянта, позивачем цілком правомірно та обґрунтовано подано позовну заяву до суду, позовні вимоги якої ґрунтуються на семи комерційних актах щодо чотирьох відправок. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник послався на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 14.01.2019 у справі №905/1246/18.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.12.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В. поновлено ТОВ "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2019 у справі №904/4690/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2019 у справі №904/4690/19; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 20.12.2019.

Відповідач (АТ "Українська залізниця") відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк по суті заявлених вимог не надав.

За розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 02.01.2020, у зв`язку з перебуванням у відпустках суддів Широбокової Л.П. і Орєшкіної Е.В. - членів колегії суддів, відповідно до пункту 2.4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №904/4690/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Чус О.В., Березкіна О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.01.2020 визначеною колегією суддів прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2019 у справі №904/4690/19 до свого провадження; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 45864,91 грн. вартості нестачі вугілля, що була зафіксована комерційними актами №476906/251 від 11.04.2019, №453603/45/274 від 19.04.2019, №476906/276 від 22.04.2019, №476906/338, №476906/339, №476906/340, №476906/341 від 11.05.2019.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2019 у справі №904/4690/19 повернуто позовну заяву і додані до неї документи Товариству з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська".

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив із того, що позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на сім комерційних актів, якими зафіксовано нестачу вантажу: №476906/251, №453603/45/274, №476906/276, №476906/338, №476906/339, №476906/340, №476906/341. Судом зазначено, що об`єднання позовів має на меті досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин. Однак, враховуючи різні підстави виникнення вимог та різні докази, подані позивачем на їх підтвердження, під час здійснення розгляду спору господарському суду неможливо буде з`ясувати всі фактичні обставини, які безумовно мають впливати на встановлення правомірності дій кожної із сторін цього позову, в той час коли специфікою господарського судочинства є вирішення спору у найкоротші строки встановлені чинним господарським процесуальним законодавством.

Колегія суддів не погоджується з означеним висновком місцевого господарського суду та вважає його помилковим з огляду на наступне.

За приписами пункту 2 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Таким чином, нормою процесуального права закріплене право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною першою статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами частини третьої статті 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до абзацу 9 пункту 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Як убачається зі змісту позовної заяви ТОВ "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" №556 від 02.08.2019, у цій справі позивачем заявлено вимогу: стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на користь ТОВ "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" суму 45864,91 грн. вартості нестачі вантажу, тобто одну вимогу.

Наявність тільки однієї вимоги виключає можливість порушення правил об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві.

При цьому колегія суддів відзначає, що виходячи із наведених позивачем в позовній заяві обставин, заявлена ним єдина грошова вимога фактично сформована із декількох однорідних грошових вимог, кожна із яких має самостійні підстави виникнення, а на їх підтвердження позивачем були подані різні докази.

Заявляючи такий позов, позивач не навів обставин, які б свідчили, що підставою для здійснення означеного в позові перевезення вантажів є також укладений між сторонами довгостроковий договір.

Отже, наведені позивачем у позові перевезення слід розглядати як окремі перевезення, що були здійснені за окремими договорами - відповідними залізничними накладними.

З огляду на такі обставини, колегія суддів відхиляє посилання позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин правову позицію, що була висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 січня 2019 у справі №905/1246/18, через неподібність спірних правовідносин.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог, тому висновки суду про непов`язаність доказів доданих до позовної заяви є передчасною.

Таку правову позицію в подібних правовідносинах висловлено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 січня 2019 року у справі №905/1729/18.

Оцінюючи подані позивачем до позовної заяви докази у цій справі на стадії прийняття позовної заяви, суд першої інстанції мав визначити насамперед кількість заявлених однорідних вимог.

Пунктом 114 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

За змістом пункту 3 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130-137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 та зареєстрованих Міністерством юстиції України 08.07.2002 за №568/6856, претензії про відшкодування за втрату, псування або пошкодження вантажу пред`являються щодо кожної відправки окремо. На однорідні вантажі, завантажені на одній станції одним відправником на одну станцію призначення на адресу одного одержувача, допускається пред`явлення однієї претензії на групу відправок, але не більше п`яти, а на вантажі, на які складено один комерційний акт на маршрут або групу вагонів, - на всі відправки, зазначені в акті.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що позивач дійсно посилається в позовній заяві на сім комерційних актів.

Однак колегія суддів встановила, що зі змісту позовної заяви також убачається, що факти нестачі вантажу, які зафіксовані цими комерційними актами, мали місце за чотирма відправками.

Відтак подані позивачем докази стосуються чотирьох окремих підстав заявлених однорідних вимог, які за підсумком об`єднані в одну грошову вимогу.

Таким чином, позивач хоча і не вказав про пред`явлення ним в одній позовній заяві низки однорідних вимог та не заявив суду першої інстанції відповідного клопотання про їх об`єднання для спільного розгляду судом в одній справі, однак при цьому не порушив наведених вище норм матеріального права, які допускають пред`явлення однієї претензії на групу відправок, не більше п`яти, а відповідно і можливим пред`явлення та розгляд судом відповідного позову.

Тому колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо порушення правил об`єднання вимог в позовній заяві, пославшись лише на те, що в одній позовній заяві об`єднані вимоги не пов`язані між собою ні підставами виникнення, ні доказами, поданими позивачем на їх підтвердження, не врахувавши особливостей пред`явлення позовів, що випливають із перевезення вантажів, встановлених Статутом залізниць України та Правилами заявлення та розгляду претензій (статті 130-137 Статуту).

Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини другої статті 275 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (частина третя статті 271 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ "ЦЗФ "Курахівська" та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2019 у справі №904/4690/19 з направленням цієї справи на розгляд до суду першої інстанції.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно з загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 270-271, 275, 280 ч. 1 п. 4, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2019 у справі №904/4690/19 - скасувати.

Матеріали справи №904/4690/19 передати на розгляд Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03.01.2020.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя О В. Чус

Суддя О.В. Березкіна