ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2020 р. Справа№ 910/10036/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Шаптали Є.Ю.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019

у справі № 910/10036/19 (суддя: Бондарчук В.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі"

про стягнення 5 692,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" про стягнення 5 692,98 грн, у тому числі: 4 629,56 грн - пені, 412,12 грн - 3% річних, 651,30 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати газу, поставленого на підставі договору №2215/1718-КП-41 від 29.09.2017.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі №910/10036/19 позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вертон Технолоджі» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"» 4 629 грн 56 коп. - пені, 412 грн 12 коп. - 3% річних, 651 грн 30 грн. - інфляційних втрат та 1 921 грн 00 коп. - судового збору.

Рішення мотивоване тим, що позивач виконав свої зобов`язання за договором постачання природного газу № 2215/1718-КП-41 від 29.09.2017 належним чином, поставивши відповідачу природний газ на загальну суму 226 977,75 грн.; в порушення умов вказаного правочину, відповідач розрахувався за поставлений природний газ з порушенням строків, передбачених договором; відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин; заявлені до стягнення суми інфляційних втрат, пені та 3 % річних у визначені позивачем періоди є арифметично правильними, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі №910/10036/19 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання:

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2019 для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Шаптала Є.Ю., Іоннікова І.А.

У процесі здійснення підготовчих дій відповідно до статті 267 Господарського процесуального кодексу України 06.11.2019 суддя Північного апеляційного господарського суду Іоннікова І.А. заявила про самовідвід від розгляду справи №910/10036/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 заяву судді Іоннікової І.А про самовідвід від розгляду справи №910/10036/19 задоволено. Справу передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення заміни судді відповідно до ст. 32 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/4532/19 від 08.11.2019 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2019 у справі №910/10036/19 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Чорногуз М.Г., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/10036/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вертон Технолоджі» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

25.11.2019 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що відповідно до договору міни №09-19 від 17.09.2019 ТОВ «Вертон Технолоджі» продало засоби провадження господарської діяльності з виробництва і постачання теплової енергії покупцю за договором - ОСББ «Лазурний блюз». Тобто, як вважає апелянт, в силу положень статті 22 Закону України «Про теплопостачання» правонаступником із заборгованості, що стягується у даній справі позивачем, є ОСББ «Лазурний блюз», однак відповідач стверджує, що не міг подати докази зазначених міркувань, оскільки протягом строку на подання відзиву, встановленого судом першої інстанції, такі докази об`єктивно не існували.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. Позивач заперечує проти доводів апелянта щодо правонаступника у зобов`язанні з огляду на те, що згоди на заміну боржника у зобов`язанні, що виникло з Договору постачання природного газу позивач не надавав, договорів з відповідачем та ОСББ «Лазурний блюз» про переведення боргу не укладав, а отже посилання апелянта на неналежність Відповідача є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, позивач вважає, що норми частини 3 статті 22 Закону України «Про теплопостачання» не підлягають застосування у даних правовідносинах, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

2.4. інші процесуальні дії у справі: судом апеляційної інстанції не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

29.09.2017 між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" було укладено договір постачання природного газу № 2215/1718-КП-41 від 29.09.2017, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (а.с. 10-19).

Згідно з п. 2.1. договору, постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом 62 тис.куб.метрів.

Відповідно до п. 3.7. договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого непідписання акту.

Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий місяць означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному місяці.

Відповідно до п. 5.1., 5.2. договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. На дату укладання договору ціна на природний газ становить 4 942,00 грн за 1000 куб.м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Ціна за 1000 куб.м газу за цим договором на дату його укладення становить 7 907,20 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20 %. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9 488,64 грн.

Згідно п. 6.1 договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Положеннями п. 8.1., 8.2. договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1. цього договору він зобов`язується платити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року до 31 березня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1. договору).

На виконання умов вказаного договору позивачем протягом жовтня 2017 - лютого 2018 було здійснено постачання природного газу відповідачу, про що складені відповідні акти приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 21 890,29 грн, від 30.11.2017 на суму 45 023,59 грн, від 31.12.2017 на суму 44 112,68 грн, від 31.01.2018 на суму 59 209,12 грн, від 28.02.2018 на суму 56 742,07 грн, які підписано представниками споживача та постачальника, а також скріплені печатками обох сторін без будь-яких зауважень та заперечень (а.с. 22-26).

Судом першої інстанції встановлено, що в порушення умов договору, відповідач за поставлений природний газ розраховувався з порушенням строків, обумовленими вказаним правочином.

Відповідно до наданих до позову документів, за поставлений природний газ у грудні 2017 року на суму 44 112,68 грн, відповідач розрахувався 08.02.2018, а поставлений природний газ у січні 2018 року на суму 59 209,12 грн та лютому 2018 року на суму 56 742,07 грн, відповідач оплатив лише 20.04.2018.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання за договором постачання природного газу № 2215/1718-КП-41 від 29.09.2017 належним чином, поставивши відповідачу природний газ на загальну суму 226 977,75 грн.

Однак, в порушення умов вказаного правочину, відповідач розрахувався за поставлений природний газ з порушенням строків, передбачених договором.

Крім того, суд апеляційної інстанції оцінює критично доводи апелянта щодо продажу на підставі договору міни №09-19 від 17.09.2019 ТОВ «Вертон Технолоджі» засобів провадження господарської діяльності з виробництва і постачання теплової енергії покупцю ОСББ «Лазурний блюз», який, згідно з положеннями частини 3 статті 22 Закону України «Про теплопостачання» є правонаступником із заборгованості, що стягується у даній справі позивачем та не вбачає підстав для правонаступництва.

Доводи апелянта щодо неможливості подання доказів зазначених міркувань протягом строку на подання відзиву, встановленого судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими та відхиляє.

Докази, додані відповідачем до апеляційної скарги на підтвердження своїх доводів, викладених в ній, є копіями, які не завірені належним чином, а тому не можуть вважатись належними та допустимими в розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, ОСББ «Лазурний блюз», якого апелянт вважає правонаступником, не є стороною у даній справі, а матеріали справи не містять підтвердження того, що ОСББ «Лазурний блюз» визнає заборгованість чи приймає на себе зобов`язання щодо її сплати.

Щодо правонаступництва Верховний Суд у постанові від 01.08.2019 у справі №910/5106/18 зробив наступні висновки:

« 25. Частиною 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що у разі якщо суб`єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб`єкт стає правонаступником за борговими зобов`язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб`єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

26. Зі змісту зазначеної норми убачається особливий вид правонаступництва, однією з умов якого визначено надання у користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісного майнового комплексу (індивідуально визначеного майна) саме з вироблення теплової енергії.

27. Частина 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" визначає випадок правонаступництва за борговими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, який раніше використовував цілісний майновий комплекс із вироблення теплової енергії, новим суб`єктом господарювання, який одержав таке майно у користування.

30. У разі передачі комплексу з вироблення теплової енергії від одного користувача до іншого (за умови, що кінцевим власником користувачів є різні особи) відбувається перехід зобов`язань до нового суб`єкта, а тому і зміна особи кінцевого учасника (власника).

31. За таких обставин здійснення правонаступництва на підставі частини 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" матиме наслідком покладення тягаря сплати боргів іншої особи - попереднього користувача цілісного майнового комплексу на нового користувача, який не може нести відповідальності за неефективне користування об`єктами теплопостачання конкретним суб`єктом господарювання - попереднім користувачем комплексу, який відповідно до статті 42 Господарського кодексу України здійснює господарську діяльність самостійно, ініціативно, систематично та на власний ризик з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

33. Отже, у разі здійснення правонаступництва на підставі частини 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" і заміни попереднього користувача цілісного майнового комплексу новим, кінцевими власниками яких є різні особи, на нового користувача та особу, яка здійснює управління таким суб`єктом, буде покладено надмірний тягар відповідальності за борги іншої особи».

3.3. доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином, а відповідач розрахувався за поставлений природний газ з порушенням строків, передбачених договором.

При цьому, колегія суддів погоджується з розрахунками штрафних санкції, наданих позивачем та перевірених судом першої інстанції .

3.4. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Враховуючи обставини справи, колегія суддів зазначає, що відповідач неналежно виконав умови договору постачання природного газу № 2215/1718-КП-41 від 29.09.2017, а саме: за поставлений природний газ у грудні 2017 року на суму 44 112,68 грн, відповідач розрахувався 08.02.2018, а поставлений природний газ у січні 2018 року на суму 59 209,12 грн та лютому 2018 року на суму 56 742,07 грн, відповідач оплатив лише 20.04.2018.

У зв`язку з вказаним, у позивача виникло право на нарахування за період з 01.02.2019 по 15.07.2019 в порядку ст.625 ЦК України нараховані 121,55 грн. 3% річних та 380,68 грн. втрат внаслідок інфляції.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Відповідачем було здійснено розрахунки за поставлений природний газ з порушенням строків, передбачених договором постачання природного газу № 2215/1718-КП-41 від 29.09.2017, з огляду на що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат за неналежне виконання грошового зобов`язання.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи положення зазначених правових норм та те, що позивачем не обґрунтовано факт існування обставин, що зумовлюють розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, шо кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, за приписами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зі змістом ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями за приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 62 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Положеннями статті 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Єдиним аргументом апеляційної скарги є те, що відповідач здійснив продаж засобів провадження господарської діяльності з виробництва і постачання теплової енергії ОСББ «Лазурний блюз», якого, згідно з положеннями частини 3 статті 22 Закону України «Про теплопостачання», вважає правонаступником із заборгованості, що стягується у даній справі позивачем, а тому не повинен відповідати за заявлену позивачем заборгованість.

Зазначені доводи суд апеляційної інстанції відхиляє, враховуючи вищезазначені норми законодавства, а також правові позиції Верховного Суду, викладені у справах № 910/5106/18, № 910/5082/18, № 910/5244/18, № 910/5105/18.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/10036/19 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Вертон Технолоджі» на рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/10036/19 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вертон Технолоджі» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/10036/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/10036/19 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/10036/19.

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вертон Технолоджі».

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді М.Г. Чорногуз

Є.Ю. Шаптала