ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.01.2020м. ДніпроСправа № 904/10479/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі:

судді Колісника І.І.

за участю секретаря судового засідання Ковтун А.В.

та представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: Присяжнюк Д.В., адвокат

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про розстрочення виконання рішення господарського суду від 03.09.2019

у справі за позовом Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м.Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 1 223 758,96 грн. за договором генерального підряду № ДП 15-12 від 27.07.2012 Суддя Колісник І.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" звернулось Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ЄВРАЗ Дніпровський металургійний завод" про стягнення заборгованості у розмірі 1 223 758,96 грн. за договором генерального підряду № ДП 15-12 від 27.07.2012.

Рішенням господарського суду від 03.09.2019 (суддя Первушин Ю.Ю.), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2019, позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на користь Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" заборгованість у сумі 1 223 758,96 грн. та 18 356,39 грн. судового збору.

16.12.2019 на виконання зазначеного рішення господарського суду видано наказ.

11.12.2019 на адресу Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про розстрочення виконання рішення суду рівними частинами строком на дев`ять місяців.

Ухвалою суду від 16.12.2019 (суддя Первушин Ю.Ю.) зазначену заяву прийнято до розгляду з призначенням судового засідання на 26.12.2019.

Судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Первушина Ю.Ю. у відпустці.

За розпорядженням керівника апарату суду № 2037 від 26.12.2019 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, за наслідком якого на підставі відповідного протоколу заяву про розстрочення виконання рішення суду передано для розгляду судді Коліснику І.І.

Ухвалою суду від 27.12.2019 (суддя Колісник І.І.) заяву прийнято до розгляду у судовому засіданні на 08.01.2020.

В обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення суду відповідач посилається на тяжке фінансове становище, обумовлене зростанням вартості сировини, енергетичних ресурсів та падінням світових цін на ринку металопродукції. Також відповідач зазначає, що за таких умов підприємство фактично працює у збиток, тому, на його думку, наявні обставини, які не залежать від нього та ускладнюють виконання рішення господарського суду від 03.09.2019.

В обґрунтування тяжкого фінансового стану підприємства відповідач зазначає про наступне. За 6 місяців господарської діяльності у 2019 році збиток становив 511 053 000,00 грн., за 9 місяців 2019 року 802 224 000,00 грн. На підтвердження зазначеному відповідач надав звіти про фінансові результати (а.с. 60 - 61 том 9). Згідно з наданою довідкою №106.2/417 від 26.11.2019 станом на 31.10.2019 кредиторська заборгованість підприємства становить 5 137 517 тис. грн. (а.с. 67 том 9). Падіння виробничих процесів відповідач обґрунтовує наказом № 355 від 28.05.2019, яким, починаючи з жовтня 2019 року, на підприємстві введено чотириденний робочий тиждень, а також наказом № 662 від 30.09.2019 про призупинення у більшості структурних підрозділах роботи шляхом встановлення простою працівників (а.с. 62, 64 том 9).

Також відповідач зазначає, що з 08.10.2019 повністю зупинено доменну піч № 3, яка виконувала одну з головних функцій у технологічному процесі виплавки чавуну, який є основним проміжним продуктом у двоступеневому процесі отримання кінцевого продукту сталі для виготовлення металургійної продукції. За таких обставин, стверджує відповідач, на теперішній час він позбавлений можливості в повному обсязі здійснювати господарську діяльність та виробляти власну продукцію, продаж якої є найголовнішим джерелом доходу для здійснення розрахунків зі своїми контрагентами.

Разом з тим відповідач звертає увагу на те, що ним вчасно виплачується заробітна плата працівникам та сплачуються податки та інші обов`язкові платежі.

Відповідач зауважує, що примусове й одночасне стягнення всієї суми боргу призведе до негативних і непередбачуваних наслідків для підприємства.

У судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, аналогічні за змістом заяви.

21.12.2019 електронним засобом зв`язку та 23.12.2019 через канцелярію суду позивачем подані заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду.

У запереченні позивач не погоджується із розстроченням виконання рішення з наступних підстав.

Заборгованість відповідача виникла за договором генерального підряду від 27.07.2012, за результатами якого сторонами 11.04.2014 було підписано акт приймання в експлуатацію об`єкта.

Отже, відповідач протягом більше ніж 5 років безпідставно утримує належні до сплати грошові кошти, а позивач не може отримати їх за виконані ним роботи за договором та у зв`язку з цим несе інфляційні втрати, що суттєво порушує його права як кредитора.

Позивач звертає увагу суду на те, що він так само як і відповідач здійснює свою діяльність в металургійній галузі і так само протягом останніх років зазнає фінансових труднощів через кризові явища в металургії. На підтвердження свого скрутного фінансового стану позивач надав суду інформацію (скріншот) із вебсайту ДФС України про наявність станом на 15.12.2019 податкового боргу та податкової застави на його майно як платника податків (а.с. 83 том 9). При цьому позивач також зазначає про те, що все це призвело до суттєвого скорочення чисельності штату. За останні два роки кількість працівників зменшилась із 419 до 327, заборгованість із заробітної плати станом на 30.09.2019 становить більше 5 млн. грн., а кредиторська заборгованість близько 3,5 млн. грн. Частина працівників працює неповний робочий час.

Позивач стверджує, що розстрочення виконання судового рішення суттєво ускладнить умови ведення його господарської діяльності, сприятиме зриву графіків погашення заборгованості із заробітної плати й податкового боргу. Зважаючи на те, що позивач є державним підприємством, таке розстрочення призведе до невиконання фінансового плану з надходження державних коштів та негативної оцінки економічної ефективності підприємства з боку органу управління й контролюючих органів.

Щодо кризових явищ у виробництві відповідача, то позивач вважає їх значно перебільшеними.

Зокрема, позивач, посилаючись на інформацію з вебсайту відповідача, вказує на те, що зупинка частини його основних цехів відбулась у зв`язку з ремонтом та модернізацією обладнання, а заплановані капіталовкладення від інвестора підприємства на найближчі п`ять років становлять 300 млн. доларів США. Зміна режиму роботи з жовтня 2019 року пов`язана з проведенням масштабних робіт з модернізації виробництва.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином відповідно до статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, у тому числі й телефонограмою (а.с. 94 том 9).

Неявка представника позивача не перешкоджає розгляду заяви за його відсутності.

У судовому засіданні 08.01.2020 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД, МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній із сторін.

Тому виконання судового рішення є важливою стадією судового процесу у контексті забезпечення міжнародних демократичних стандартів щодо дотримання закріпленого у статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до частини першої статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Отже, розстрочка виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

За змістом частини третьої статті 331 цього Кодексу підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Розстрочення - це виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

За змістом частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, здійснюється на підставі доказів.

Відповідно до частини першої статті 74 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Обгрунтовуючи подану заяву про розстрочення виконання судового рішення, відповідач надав докази, що підтверджують його неприбутковість і, як наслідок, незадовільний фінансовий стан. Разом з тим, заявляючи про розстрочення виконання судового рішення на строк дев`ять місяців, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження здатності виконати ним боргові зобов`язання протягом указаного строку. А тому відповідач не довів, що його заява обґрунтована реальними намірами виконати рішення суду, а не зумовлена бажанням ухилитися від його виконання.

Так, відповідачем не надано суду інформації щодо джерел його фінансових надходжень у період дев`яти місяців розстрочення для покриття боргу перед позивачем (прибуток від господарської діяльності, продаж активів, кредитні кошти тощо).

Перспективи розвитку підприємства з відповідним підприємницьким ефектом на найближчий час відповідачем суду не повідомлені й не підтверджені належними й допустимими доказами (рішення власників підприємства, накази, розпорядження органів управління, бізнес-план тощо). Виробнича чи інша комерційна активність за рахунок власних чи залучених ресурсів (виконання робіт, надання послуг, продаж продукції власного виробництва, залучення інвестицій тощо за фактично укладеними господарськими договорами) відповідачем суду не продемонстрована.

З огляду на викладене, а також за відсутності доказів здійснення відповідачем попередніх заходів для погашення заборгованості з використанням існуючих правових механізмів (переведення боргу, гарантія, поручительство, зміна способу виконання зобов`язання тощо), подана відповідачем заява про розстрочення виконання судового рішення протягом дев`яти місяців є непереконливою у доброчесності й серйозності намірів.

Кризові явища в металургійній галузі є загальними для сторін у цій справі. Наведені відповідачем негативні наслідки цих явищ стосуються обох підприємств як господарюючих суб`єктів, які за приписами статті 42 Господарського кодексу України здійснюють свою діяльність на власний ризик.

Безпідставне надання розстрочки у виконанні судового рішення без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, позбавляє кредитора можливості у повній мірі захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, у зв`язку з чим воно не може вважатися законним і справедливим.

За таких обставин правові підстави для надання розстрочки виконання судового рішення на цей час відсутні. Однак, це не позбавляє відповідача права повторно звернутися до суду з аналогічною заявою, обґрунтованою належними й допустимими доказами.

Керуючись статтями 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про розстрочення виконання рішення господарського суду від 03.09.2019 у справі № 904/10479/17 відмовити.

Ухвала набирає законної сили 08.01.2020 з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI Перехідні положення цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 11.01.2020.

Суддя І.І. Колісник