ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" січня 2020 р. Cправа № 902/1067/19

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Кузьменко В.В.,

За участю представників:

позивача не з`явився

відповідача Мандер М.О., довіреність № 34/84 від 13.01.2020;

третя особа ОСОБА_1 , згідно паспорта.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (вул. Січових Стрільців, буд. 40, м. Київ, 04053)

до: Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21021)

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача громадянин ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 8803,83 грн майнової шкоди

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" 8803,83 грн майнової шкоди.

Ухвалою суду від 17.12.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/1067/19 за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням розгляду справи по суті на 15.01.2020 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача громадянина ОСОБА_1 .

Також ухвалою від 17.12.2019 задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" наступні докази, а саме: інформацію: - чи перебував ОСОБА_1 у трудових відносинах з КП ВМР "ВМТЕ" станом на 24 листопада 2016 року? - якщо перебував, то яку посаду в КП ВМР "ВМТЕ" займав ОСОБА_1 станом на 24 листопада 2016 року, які трудові обов`язки виконував та за яким робочим графіком працював ОСОБА_1 станом на 24 листопада 2016 року?; документи: - наказ про прийняття на роботу та наказ про звільнення з роботи ОСОБА_1 ; - документи, що підтверджують правові підстави згідно яких КП ВМР "ВМТЕ" використовує автобус КАВЗ 651, д.н.з. НОМЕР_1 ; - графік роботи водіїв КП ВМР "ВМТЕ" в листопаді 2016 року; - подорожній лист за 24 листопада 2016 року на автобус КАВЗ 651, д.н.з. НОМЕР_1 ; - табель виходу на роботу працівників КП ВМР "ВМТЕ" в листопаді 2016 року.

27.12.2019 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, крім того в даній заяві зазначено, що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі.

14.01.2020 до суду від відповідача надійшли витребувані ухвалою суду від 17.12.2019 докази.

На визначену судом дату з`явились представник відповідача та третя особа, позивач в судове засідання представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Представник відповідача в судовому засіданні усно заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначивши що вимоги необхідно заявляти безпосередньо до винуватця ДТП, а саме до третьої особи ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 15.01.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача та третю особу, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

06 вересня 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (Страховик, позивач) та Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (Страхувальник, позивач) укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4688045, за яким Страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну Страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автобуса КАВЗ 651, д.н.з. НОМЕР_1 .

24 листопада 2016 року в м. Вінниці по вул. Келецька, 49 відбулась ДТП за участю транспортного засобу КАВЗ 651 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 (третя особа) та транспортного засобу Chevrolet Niva, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2018 у справі №127/25369/16-п провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Разом з тим, у даній постанові судом встановлено вину ОСОБА_1 - працівника Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» у вчиненні вищезазначених правопорушень.

В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Chevrolet Niva, д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Відповідно до Звіту № 4264/16 (16/408) від 02.12.2016 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Chevrolet Niva, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 10035,34 грн, а з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля становить 8902,29 грн.

28.12.2016 позивач здійснив потерпілій особі виплату страхового відшкодування в розмірі 8803,83 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 49348.

13 вересня 2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу.

Відповідач вимогу залишив без реагування та задоволення.

Відтак, позивач звернувся до суду із позовними вимогами про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 8803,83 грн. з відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у відповідності до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4688045.

Дослідивши і оцінивши надані докази суд дійшов наступного висновку.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 979 Цивільного кодексу України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З аналізу статті 980 Цивільного кодексу України та статті 4 Закону України "Про страхування" встановлено, що залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України «Про страхування» Страхувальники можуть укладати із страховиками договори про страхування третіх осіб (застрахованих осіб) лише за їх згодою, крім випадків, передбачених чинним законодавством. Застраховані особи можуть набувати прав і обов`язків страхувальника згідно з договором страхування.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Так, згідно з підпунктом 1.1. статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Підпунктом 1.4. статті 1 вищезазначеного закону встановлено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. (ст. 5 вищевказаного закону).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в статті 21.1. передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Так, як встановлено судом, відповідачем на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4688045, щодо забезпеченого транспортного засобу КАВЗ 651 д.н.з. НОМЕР_1 . Страхувальник КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго"

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. (п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі Страхового акту №UA035/L01/01 від 28.12.2016 ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" вирішено сплатити заявнику 8803,83грн., які сплачено 28.12.2016 згідно з платіжним дорученням №49348.

Згідно з підпунктом а) пункту 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2018 у справі №127/25369/16-п провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Разом з тим, у даній постанові судом встановлено вину ОСОБА_1 - працівника Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» у вчиненні вищезазначених правопорушень.

Згідно з частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З наведеного вбачається, що до страховика перейшло право регресної вимоги.

Щодо тверджень представника відповідача, висловлених усно в судовому засіданні, проте, що позивач з даним позовом має звернутись безпосередньо до водія з вини якого сталось ДТП.

Суд не погоджується із даними твердженнями представника відповідача, та вказує, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом, який застосовується виходячи із аналізу його норм.

Крім того, дане встановлюється і положеннями статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Преамбулою Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачається, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності)… .

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

З матеріалів справи вбачається, що ДТП скоєно за участю транспортного засобу належного на праві оренди Комунальному підприємству Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (договір оренди транспортних засобів від 01.01.2015), а водій громадянин ОСОБА_1 , на день скоєння ДТП, був працівником Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», що підтверджується Наказом про прийняття на роботу № 7-к від 11.10.2005, дорожнім листом за 24.11.2016 на транспортний засіб КАВЗ 651 д.н.з. НОМЕР_1 , графіком роботи водіїв КП ВМР «ВМТЕ» в листопаді 2016 та табелем виходу на роботу ОСОБА_1 в листопаді 2016.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, пошкодженого у ДТП, а позивач як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, отримав право зворотної вимоги до відповідача як винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 8803,83 грн. відшкодування шкоди в порядку регресу.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21021, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (вул. Січових Стрільців, буд. 40, м. Київ, 04053, ) суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 8803,83 грн. та 1921,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається відповідно до ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 20 січня 2020 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Січових Стрільців, буд. 40, м. Київ, 04053)

3 - відповідачу (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21021)

4 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1