ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" січня 2020 р. Cправа № 5/75-05

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали по справі

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої"

до: Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод"

про визнання банкрутом

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа за заявою ТОВ "Українські національні напої" про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод".

Провадження у даній справі перебуває на стадії розпорядження майном.

Так, ухвалою від 30.09.2019 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки) продовжено строк процедури розпорядження майном боржника та повноважень розпорядника майна Северина С.Л. до 10.03.2020 року.

09.01.2020 року до суду від ліквідатора ТОВ "Українські національні напої" Голінного А.М. надійшла позовна заява б/н від 03.01.2020 року про стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" 192 215,07 грн., з яких: 149 777,98 грн. інфляційних та 42 437,09 грн. 3% річних, в межах справи № 5/75-05 про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод".

Також, у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд відстрочити сплату судового збору за подання даного позову.

Дане клопотання мотивовано, окрім іншого, наступним.

08.06.2010 року постановою Господарського суду Черкаської області у справі №10/1020 ТОВ "Українські національні напої" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Голінного А.М.

В межах виконання повноважень ліквідатора було встановлено наявність невиконаного грошового зобов`язання ДП "Чечельницький спиртовий завод" перед ТОВ "Українські національні напої", що стало підставою для звернення до суду щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за час прострочення.

Ціна позову складає - 192 215,07 грн. (1,5 % - 2 883,23 грн.). Отже, за подання даної позовної заяви підлягає сплаті судовий збір в розмірі - 2 883,23 грн.

Відповідно до п.п. ґ) п. 2 ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, коли позивачами є особа, яка діє в інтересах осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Вказана норма не конкретизує особу на яку поширюється вимога даного пункту, а отже сфера її застосування можлива також і до юридичної особи, з урахуванням специфіки її статусу (виключається в даному випадку положення в частині малолітніх та неповнолітніх осіб).

Постановою Господарського суду Черкаської області фактично встановлено неплатоспроможність позивача. Крім цього, судом встановлено не лише сам факт неплатоспроможності, але і настання відповідний правових наслідків, встановлених Законом, які пов`язані з визнанням боржника банкрутом.

Таким чином, після відкриття ліквідаційної процедури, юридична особа в силу спеціальних вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" обмежується в реалізації певних прав та виконання тих або інших обов`язків, змінюється порядок управління майном даної юридичної особи, встановлюється спеціальна компетенція щодо розпорядження таким майном, встановлюється спеціальний режим використання майна та коштів банкрута, призначається судом особа, яка виступає від імені юридичної особи-банкрута.

На думку позивача, з моменту введення ліквідаційної процедури, в силу Закону, юридична особа обмежується в цивільній дієздатності, зокрема і в праві здійснювати свою господарську діяльність, в праві розпорядження майном та/або коштами, залучення додаткових коштів, що позбавляє можливості отримувати дохід для стабільного надходження грошових коштів.

Відтак, підставами для відстрочення від сплати судового збору є подання позовної заяви від імені юридичної особи, яку обмежено в цивільній дієздатності, в силу наступних обставин: неплатоспроможність підприємства з 08.06.2010 року (з дати винесення постанови про визнання боржника банкрутом); з 08.06.2010 року в силу ст.23 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та винесення господарським судом Черкаської області постанови від 08.06.2010 року у справі № 10/1020 ТОВ "Українські національні напої" не здійснює господарську діяльність, а отже не має можливості отримувати дохід як джерело надходження коштів на рахунок, в тому числі й для проведення оплати судового збору; відсутність основних засобів, виробничих запасів, товарів в обороті, інших активів.

З цього слідує, що на даний час у позивача - банкрута відсутнє майно, юридична особа обмежена в провадженні господарської діяльності та отриманні коштів на розрахунковий рахунок, з тих джерел, які передбачені законодавством при провадженні діяльності юридичною особою до введення ліквідаційної процедури.

Посилаючись на наведені вище обставини та положення п.п. ґ) п. 2 ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір", позивач просить суд відстрочити сплату судового збору за подання даного позову.

Суд, розглянувши вказане клопотання про відстрочення сплати судового збору, дослідивши позовні матеріали, дійшов наступного висновку з огляду на таке.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 ЗУ "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також те, що вона підпадає під умови, визначені ч. 1 ст. 8 вищезазначеного Закону.

Таким чином, відстрочення сплати судового збору є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, це стосується і доведеності відповідних обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог.

Так, позивач вказує на неплатоспроможність підприємства з дати винесення судом постанови про визнання боржника банкрутом; відсутність здійснення господарської діяльності, внаслідок чого у нього відсутня можливість отримувати дохід; відсутність майна у позивача.

Посилаючись на наведені обставини, позивачем надано суду лише копії постанови Господарського суду Черкаської області від 08.06.2010 року у справі № 10/1020 про визнання позивача банкрутом та ухвали суду від 19.09.2019 року у справі № 10/1020 про продовження строку ліквідаційної процедури. Однак, позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження доводів щодо відсутності майна, коштів на рахунку підприємства.

Поряд з цим, зі змісту наданої копії ухвали Господарського суду Черкаської області від 19.09.2019 року у справі № 10/1020 про продовження строку ліквідаційної процедури вбачається, що строк ліквідаційної процедури ТОВ "Українські національні напої" продовжено за клопотанням ліквідатора, яке обґрунтовано наявністю у боржника активів, вчинення ліквідатором дій, спрямованих на розшук, виявлення та витребування активів та неможливість в зв`язку з цим завершити ліквідаційну процедуру, тоді як у клопотанні про відстрочення сплати судового збору позивач посилається на відсутність у нього майна.

Також, у заявленому клопотанні не наведено та не подано доказів на підтвердження того, що матеріальне становище позивача зміниться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду справи та він зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

Крім того, однією із підстав відстрочення сплати судового збору, з посиланням на положення п.п. ґ) п. 2 ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір", позивачем зазначено про те, що після відкриття ліквідаційної процедури останній обмежується в цивільній дієздатності.

Так, відповідно до п.п. ґ) п. 2 ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, коли позивачами є особа, яка діє в інтересах осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Однак, суд зазначає, що визначений у ст. 8 ЗУ "Про судовий збір" перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

При цьому, позивач не відноситься до переліку суб`єктів визначених ЗУ "Про судовий збір", позаяк являється юридичною особою.

Така ж позиція наведена у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі № 923/382/14.

Разом з тим, позивач у клопотанні про відстрочення сплати судового збору вказує на те, що з моменту введення ліквідаційної процедури, юридична особа обмежується в цивільній дієздатності та відповідно до п.п. ґ) п. 2 ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір" такій юридичній особі може бути відстрочено сплату судового збору.

Відповідно до ст. 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду.

Юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії).

Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

При цьому, суд зазначає, що перебування позивача у процедурі банкрутства, зокрема на стадії ліквідаційної процедури, не обмежує його цивільної дієздатності в розумінні ст. 92 ЦК України, оскільки від імені юридичної особи виступає арбітражний керуючий (ліквідатор), призначений судом згідно законодавства про банкрутство та який наділений відповідними повноваженнями, зокрема, приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута (ст.61 КУ з процедур банкрутства).

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02) вказано, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року, заява № 28249/95, суд ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду (див. пункт 54 вище і, особливо, вищезазначене рішення, там само, пункт 61 і далі у справі "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства").

Більше того, Суд вважає, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (див., рішення суду у справі "Ейрі проти Ірландії", цитоване вище, там само, п. 25 - 26).

Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи наведені вище обставини та положення закону, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

При цьому, дослідивши матеріали даної позовної заяви суд дійшов висновку, що остання підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звертаючись зі згаданим позовом до суду позивачем пред`явлено вимогу майнового характеру про стягнення з відповідача 192 215,07 грн.

Враховуючи наведені вище положення закону, при зверненні з даним позовом до суду позивачем мав бути сплачений судовий збір у розмірі 2 883,23 грн. (192 215,07 х 1,5%).

Водночас, позовні матеріали не містять доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі за подання даної позовної заяви до Господарського суду Вінницької області, а в задоволенні згаданого вище клопотання про відстрочення сплати судового збору - судом відмовлено.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.ч. 3,4 ст.174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви ліквідатора ТОВ "Українські національні напої" Голінного А.М. б/н від 03.01.2020 року (вх.№ 02.1-34/178/20 від 09.01.2020 року) до ДП "Чечельницький спиртовий завод" про стягнення 192 215,07 грн. без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 18, 77, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні клопотання ліквідатора ТОВ "Українські національні напої" Голінного А.М. про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву ліквідатора ТОВ "Українські національні напої" Голінного А.М. б/н від 03.01.2020 року (вх. № 02.1-34/178/20 від 09.01.2020 року) до ДП "Чечельницький спиртовий завод" про стягнення 192 215,07 грн. залишити без руху.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: подання до суду доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі (2 883,23 грн.).

4. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви: не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

5. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

6. Копію ухвали надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно ч. ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала підписана суддею - 11.01.2020 року

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - Ліквідатору ТОВ "Українські національні напої" Голінному А.М. ( АДРЕСА_1