РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.01.2020Справа № 910/15087/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж" (71100, Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Морська,65/97, )

до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (02154, м.Київ, Русанівський бульвар,буд.7, )

про стягнення неустойки 56 756,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Бердянське підприємство теплових мереж" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" про стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю по договорах суборенди комунального майна від 10.06.2010 (м.Бердянськ, вул.Шевцової 4, вул.Верещагіна, 4а).

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.11.2019 відкрив провадження у справі № 910/15087/19, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для реалізації процесуальних прав.

Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвалу суду від 04.11.2019 позивач отримав - 12.11.2019, відповідач - 08.11.2019.

Відповідач правом на подачу заперечень на відповідь на відзив, у т.ч. у встановлені строки, не скористався.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення №3 від 01.06.2010 року Бердянської міської ради Запорізької області "Про надання згоди ЗАТ "Бердянське підприємство теплових мереж" на передачу окремого майна в суборенду" вирішено надати згоду позивачу на передачу в суборенду строком на один рік Приватному акціонерному товариству "Телесистеми України" частину димової труби, площею 2,0 кв.м., та технологічний майданчик площею по 16,00 кв.м.,котельні №1, одна з яких розташована за адресою: м. Бердянськ, вул. Шевцової, 4, та частину димової труби, площею 2,0 кв.м., та технологічний майданчик площею по 16,00 кв.м., котельні №2 за адресою: м. Бердянськ, вул. вул. Верещагіна, 4а, для розміщення телекомунікаційного обладнання.

Рішеннями Бердянської міської ради Запорізької області №18 від 24.11.2011, №36 від 29.11.2012, №47 від 12.07.2013, №47 від 12.09.2013, від 31.07.2014 №23, №7 від 21.01.2016 строк суборенди Приватному акціонерному товариству "Телесистеми України" частини димової труби, площею 2,0 кв.м., та технологічний майданчик площею по 16,00 кв.м.,котельні №1, одна з яких розташована за адресою: м. Бердянськ, вул. Шевцової, 4, та частину димової труби, площею 2,0 кв.м., та технологічний майданчик площею по 16,00 кв.м., котельні №1 за адресою: м. Бердянськ, вул. вул. Верещагіна, 4а, для розміщення телекомунікаційного обладнання був продовжений до 10.05.2018 року.

10.06.2010 між Закритим акціонерним товариством "Бердянське підприємство теплових мереж", після зміни організаційно-правової форми - ПрАТ "Бердянське підприємство теплових мереж", (орендодавець) та ПрАТ "Телесистеми України" (суборендар) були укладені два ідентичні договори суборенди комунального майна (надалі - "Договори"), різниця в яких полягає в орендованому майні.

Відповідно до п.п. 1.1 Договорів орендодавець передає, а суборендар приймає в строкове платне користування майно, яке знаходиться на балансі Закритого акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж", а саме:

частину димової труби, площею 2,0 кв.м., та технологічний майданчик площею по 16,00 кв.м.,котельні №1, одна з яких розташована за адресою: м. Бердянськ, вул. Шевцової, 4, вартість майна, визначена згідно зі звітом про оцінку майна становить 50000 грн. без ПДВ виконаною станом на 09 червня 2010 року;

та частину димової труби, площею 2,0 кв.м., та технологічний майданчик площею по 16,00 кв.м., котельні №1 за адресою: м. Бердянськ, вул. вул. Верещагіна, 4а, вартість майна, визначена згідно зі звітом про оцінку майна становить 50000 грн. без ПДВ виконаною станом на 09 червня 2010 року.

Згідно з п.п 2.1 Договорів вступ суборендаря у користування майном настає одночасно із підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного майна.

Матеріалами справи встановлено, що за актами прийому-передачі нежилого приміщення від 10.06.2010 орендодавець передав, а орендар прийняв в суборенду передбачене умовами договорів майно, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 18,00 кв.м., а саме: частину димової труби, площею 2,0 кв.м., та технологічний майданчик площею по 16,00 кв.м.,котельні №1, що розташована за адресою: м. Бердянськ, вул. Шевцової, 4; та нежитлове приміщення, загальною площею 18,00 кв.м., а саме: частину димової труби, площею 2,0 кв.м., та технологічний майданчик площею по 16,00 кв.м., котельні №1, що розташована за адресою: м. Бердянськ, вул. вул. Верещагіна, 4а.

Відповідно до п. 3.1 договорів орендна плата визначається згідно з методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Бердянськ, яка затверджена рішенням сорокової сесії міської ради від 24.05.2005 р. №22 "Про затвердження методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Бердянська".

Відповідно до п.п. 3.1.1 кожного з договорів оренда плата установлюється у грошовій формі та перераховується на розрахунковий рахунок №260063337 щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції, щодо суми орендної плати, визначеної за перший місяць після укладення договору суборенди, яка становить 497,00 грн. х І інф.

Пунктами 10.1 кожного з Договорів передбачено, що договір діє з 10.06.2010 до 10.06.2011.

Пункти 10.2 кожного з договорів передбачають що зміни або розірвання до Договорів можуть мати місце за погодженням сторін. Зміна та доповнення, що вносяться, розглядаються сторонами протягом 20 днів. Одностороння відмова від виконання Договору та внесених змін не допускається.

Додатковими угодами до договорів строк їх дії неодноразово продовжувався, так додатковими угодами від 01.12.2011 строк дії договорів продовжено до 10.06.2012.

Додатковими угодами до договорів сторонами неодноразово продовжувались строк дії договорів, зокрема додатковими угодами до договорів від 15.02.2016 строк дії договорів продовжено до 10.05.2018.

Листом № 18/ГО/0245 від 17.04.2018 відповідач повідомив позивача про намір припинити договірні відносини з 11.05.2018 та направив для погодження Акти повернення об`єктів.

В подальшому між сторонами проводилось листуванням щодо підписання Актів повернення - передачі від 11.05.2018 об`єктів суборенди, розміщених за адресами: м. Бердянськ, вул. Шевцової, 4 та вул. Верещагіна, 4а. Вказані акти були орендодавцем не підписані з причини не проведення орендарем демонтажу визначених у Договорах суборенди комунального майна №б/н від 10.06.2010 об`єктів.

В обґрунтування позовних вимог у даній справі позивач зазначає, що в результаті перемовин сторін відповідачем 29.10.2019 було демонтовано телекомунікаційне обладнання, повернено орендоване майно, сторонами було підписано акти повернення-передачі майна з оренди від 29.05.2019 до договорів суборенди від 10.06.2010. Посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань по поверненню орендованого майна, припинення договорів та в силу положень ст. 785 ЦК України позивач нараховує до стягнення з відповідача неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення з 01.01.2018 по 28.05.2019 у сумі 56 756,32 грн.

У позовній заяві позивач вказує, що розмір неустойки було обраховано, з урахуванням суми 4208,56 грн орендної плати за жовтень 2018 та із подальшим застосуванням індексів інфляції.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, судом встановлено таке.

Між позивачем та відповідачем шляхом укладення договорів суборенди комунального майна від 10.06.2010, підписання актів здачі-приймання нежитлових приміщень від 10.06.2010 виникли правовідносини суборенди (оренди).

Частиною 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 760 ЦК України встановлено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно з ч.1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору (ч. 2 ст. 795 ЦК України).

Судом встановлено, що за умовами договорів відповідач орендував нежитлове приміщення, загальною площею 18,00 кв.м., а саме: частину димової труби, площею 2,0 кв.м., та технологічний майданчик площею по 16,00 кв.м.,котельні №1, що розташована за адресою: м. Бердянськ, вул. Шевцової, 4; нежитлове приміщення, загальною площею 18,00 кв.м., а саме: частину димової труби, площею 2,0 кв.м., та технологічний майданчик площею по 16,00 кв.м., котельні №1, що розташована за адресою: м. Бердянськ, вул. вул. Верещагіна, 4а, зі строком оренди до 10.05.2018.

Доказів укладення сторонами в подальшому додаткових угод до договорів про продовження строку договорів, суду не надано.

Умовами п.5.6 договорів оренди комунального майна №б/н від 10.06.2010 визначено, що у разі припинення або розірвання договорів, в п`ятиденний термін суборендар має повернути орендодавцеві орендоване майно за актом здачі - приймання у належному стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві у разі погіршення стану, або втрати орендованого Майна з вини суборендаря.

З листування сторін встановлено відсутність наміру продовжувати договірні відносини з 11.05.2018, проте факт звільнення майна від об`єктів та повернення за відповідним актом відповідачем позивачу у визначені строки жодними доказами не підтверджено.

Враховуючи положення п.5.6 договорів, у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу майно за актом здачі - приймання у належному стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду не пізніше 15.05.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.04.2019 у справі № 910/1261/19 позов Приватного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж" задоволено повністю, присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" 1331,04 грн орендної плати за період з 01.05.2018 по 10.05.2018 по договорах суборенди комунального майна від 10.06.2010 та 43 720,92 грн неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення наймачем за період з 16.05.2018 по 31.10.2018.

Вказаним рішенням було надано оцінку листуванню сторін, у т.ч. листу відповідача №18/ГО/0647 від 29.12.2018, яким відповідач підтверджує факт розміщення обладнання для інформаційно - технічного забезпечення передачі даних та використання радіозв`язку.

Частиною 4 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Матеріалами справи встановлено, що позивач листами № 1789 від 19.09.2018, №186 від 25.01.2019, № 1657 від 15.07.2019 звертався із вимогами повернення майна, сплати орендної плати, сплати неустойки за невиконання зобов`язання щодо повернення майна та виставляв рахунки на оплату. Вказані вимоги залишені без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, акти повернення-передачі майна з оренди по договорах підписані сторонами 29.05.2019.

Таким чином, належить визнати, що відповідач після 10.05.2018 продовжував використовувати орендоване майно, хоча договори суборенди припинені, і позивачем були здійснені заходи щодо повернення майна.

Згідно зі ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний негайно повернути орендодавцеві річ у стані, у якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, котрий було обумовлено у договорі. У разі, якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення речі, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що можливість застосування даної неустойки та її нарахування передбачено в ЦК України та те, що сторонами в договорі не передбачено будь-яких обмежень чи виключень для її застосування, тому суд вважає за можливе застосування для даних правовідносин неустойки передбаченої ч.2 статті 785 ЦК України.

Згідно розрахунку позивача, подвійна облікова плата за період з 01.11.2018 по 28.05.2019 становить 56 756,32 грн., виходячи із розміру 4208,56 грн. орендної плати за двома договорами за жовтень 2018 та коригування цього розміру за наступні місяці з урахуванням індексу інфляції , які є обґрунтованими.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, стверджувань позивача не спростував.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж" про стягнення 56 756,32 грн неустойки в розмірі подвійної орендної плати за користування майном до моменту його повернення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 129, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (02154, м.Київ, Русанівський бульвар,буд.7, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж" (71100, Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Морська,65/97, ) 52 756 (п`ятдесят дві тисячв сімсот п`ятдесят шість) грн 32 коп неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення та судовий збір у розмірі 1921 (тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак