РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.01.2020Справа № 910/14217/19
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега»

про стягнення 5 412, 00 грн

Суддя Я.А.Карабань

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» (далі - відповідач) про стягнення 5 412, 00 грн шкоди.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2019 позов ПАТ «СК «УСГ» передано на розгляд судді Алєєвій І.В. Справі присвоєно єдиний унікальний номер №910/14217/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2019 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

29.10.2019 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2019 року, в зв`язку з лікарняним судді Алєєвої І.В., справу № 910/14217/19 15.11.2019 передано для розгляду судді Карабань Я.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2019 відкрито провадження у справі №910/14217/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті.

27.11.2019 від МТСБУ на виконання вимог ухвали суду надійшли відомості щодо умов укладеного відповідачем страхового договору (полісу).

04.12.2019 через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній визнав позовні вимоги в сумі 5 412, 00 грн та просив покласти судові витрати на позивача у зв`язку з тим, що останній не звертався до відповідача із заявою про настання страхового випадку та не вжив заходи досудового врегулювання, а тому в частині стягнення судових витрат з відповідача просив відмовити.

10.01.2020 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що спосіб захисту порушених прав шляхом досудового врегулювання спору не є обов`язковим для правовідносин, що склалися між сторонами, а тому просив позовні вимоги в частині стягнення судового збору задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.166 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить позивачу підготувати її та відповідні докази. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 позивачу було встановлено строк на подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання. Як вбачається з матеріалів справи, відзив було отримано позивачем 04.12.2019, а відповідь на відзив була подана до суду 10.01.2020, тобто з пропущенням строку.

Згідно з ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивачем не надано суду доказів підстав пропущення такого строку, подана відповідь на відзив позивача залишається судом без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.12.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та Підприємством з іноземними інвестиціями «Віп-Рент» (страхувальник) укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №28-0199-2700/18-AVIS (далі - договір), відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України та пов`язані з володінням, користуванням або розпорядженням наземним транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», державний номер НОМЕР_1 (додаток №1 до договору).

Відповідно до п.п. 9.2. вказаного договору строк його дії з 01.01.2018 по 31.12.2018 (включно).

Згідно з витягом із додаткової угоди №1 від 29.07.2019 до договору строк дії договору відносно застрахованих транспортних засобів поділяється на наступні періоди: 1-й період: з 02.08.2018 по 01.11.2018, 2-й період: з 02.11.2018 по 01.02.2019, 3-й період: з 02.02.2019 по 01.05.2019, 4-й період: з 02.05.2019 по 01.08.2019.

Розмір безумної франшизи визначено у 11.1.2. договору та становить 0 грн.

29.01.2019 о 09:05 год. в м.Києві на Повітрофлотському шляхопроводі, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Ssang Yong Actyon», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 21.02.2019 у справі № 761/4962/19 водія транспортного засобу «Ssang Yong Actyon», державний номер НОМЕР_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, зокрема, автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», державний номер НОМЕР_1 .

31.01.2019 представник власника транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний номер НОМЕР_1 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ремонтної калькуляції №СТОКА-8428 від 27.02.2019 було здійснено оцінку пошкоджень транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний номер НОМЕР_1 , у зв`язку із ДТП 29.01.2019 на суму 5 562, 65 грн.

Згідно рахунку-фактури № КЗС00000588 від 26.02.2019, виставленого ТОВ «Бровари Моторс», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Tiguan», державний номер НОМЕР_1 становить 5 412, 00 грн.

20.03.2019 позивачем на підставі страхового акту № СТОКА-8428 від 20.03.2019 було виплачено страхове відшкодування на рахунок страхувальника у розмірі 5 412, 00 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 6669 від 20.03.2019.

Відповідно до ст. 993 ЦК України виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення у страховика в межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить ст. 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже за змістом статті 3 цього Закону одним із принципів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Ssang Yong Actyon», державний номер НОМЕР_2 була застрахована відповідачем на підставі полісу № АМ 4218765 з лімітом відповідальності по майну в сумі 100 000,00 грн та франшизою 0 грн.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля «Ssang Yong Actyon», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , тобто особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Абзацом 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Судом встановлено, що відповідач у відзиві позов в частині страхового відшкодування просив задовольнити. Однак, суд не приймає вказане визнання позову у зв`язку з тим, що доданою до відзиву копії довіреності, завіреною належним чином, представника відповідача уповноважено усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу і третій особі, за виключенням визнання повністю або частково позову.

З приводу того, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Тому можна зробити висновок, що позивач за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 5 412, 00 грн відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 129, 232-234, 240, 250-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» (04053, місто Київ, вулиця Обсерваторна, будинок 17-А, ідентифікаційний код 21626809) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, місто Київ, вулиця Івана Федорова, будинок 32-А, ідентифікаційний код 30859524) 5 412 (п`ять тисяч чотириста дванадцять) грн 00 коп. страхового відшкодування та судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань