ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" січня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2786/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - Рябоконь В.І.,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод керамічних виробів" про стягнення заборгованості в загальній сумі 210845,93 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод керамічних виробів" про стягнення заборгованості в загальній сумі 287845,93 грн., у т.ч.: основного боргу за спожиту активну електричну енергію в сумі 278631,26 грн., пені в сумі 8309,29 грн., 3% річних - 724,38 грн. та інфляційних втрат - 181,00 грн., посилаючись на наступне.

Як вказує позивач, на виконання Закону України "Про ринок електричної енергії" під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу АТ "Одесаобленерго" від постачання електричної енергії було створено ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія", метою здійснення діяльності якого є постачання електричної енергії споживачам.

При цьому постановою НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 р. надано ліцензію TOB "ООЕК" з постачання електричної енергії споживачам.

Наразі позивач зауважив, що у зв`язку з реформою у сфері енергетики, на період відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії, договірні відносини між споживачами та учасниками ринку електричної енергії (та переходом споживача від постачальника за регульованим тарифом до нового постачальника) були врегульовані п. 13 Перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії" , п. 2 та п. 4 Постанови № 312 від 14.03.2018 р. про затвердження "Правил роздрібного ринку електричної енергії", які передбачали, що (п. 2.) укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови; (п.4.) у період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії до 01 грудня 2018 року операторам систем розподілу укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР направляє поштовим відправленням споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Також позивач зазначає, що з 01.01.2019 р. на території Одеської області розпочав діяльність оператор системи розподілу - АТ "Одесаобленерго" на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії згідно Постанови НКРЕКП № 1345 від 06.11.2018 р. "Про видачу АТ "Одесаобленерго" ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом". Як вказує позивач, TOB "ООЕК" приєднався до публічного договору про розподіл та уклав з АТ "Одесаобленерго" договір електропостачальника про надання послуг з розподілу № 1 від 30.11.2018 р., відповідно до умов якого АТ "Одесаобленерго", як оператор системи розподілу, надає послуги з розподілу електричної енергії споживачам постачальника, які входять в балансуючу групу постачальника. Крім того, позивач зазначає, що на виконання п.2 та п.4 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" приєдналося до публічного договору про розподіл електричної енергії АТ "Одесаобленерго" шляхом фактичного споживання електричної енергії. Отже, як стверджує позивач, АТ "Одесаобленерго" надає ТОВ "ООЕК" та споживачу послуги з розподілу електричної енергії. Крім функцій оператора системи розподілу, АТ "Одесаобленерго" також виконує функції постачальника послуг комерційного обліку (в силу абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.18 р.) та адміністратора комерційного обліку в силу (п. 11 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.18 р.). Це означає, що АТ "Одесаобленерго" адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита споживачем та надає цю інформацію постачальнику електроенергії для підтвердження того, скільки постачальник продав (поставив) електричної енергії споживачу в розрахунковому місяці. На підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач, та виставляє споживачу рахунки на оплату.

П. 1.2.7. ПРРЕЕ передбачено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. Публічний Договір про постачання електричної енергії споживачу та публічні комерційні пропозиції для споживачів електричної енергії, викладені ТОВ "ООЕК" на офіційному веб-сайті.

В пункт 3.1.7 ПРРЕЕ визначено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається в паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформляються у паперовій формі та підписуються обома сторонами. п. 3.1.8. ПРРЕЕ передбачено, договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником і споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

За ствердженнями позивача, 10.12.2018 р. ТОВ "Одеський завод керамічних виробів" уклало договір про постачання електричної енергії споживачу шляхом підписання споживачем заяви-приєднання до договору на строк до 31 грудня 2019 року, а в частині розрахунків договір діє до повного їх виконання. Договір вважається продовженим кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, але ні в якому разі не більше, ніж на термін дії договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. Наразі позивач зазначає, що за заявами ТОВ "Одеський завод керамічних виробів", споживачу були відкриті особовий рахунок № 01-119 (Південним міським підрозділом ТОВ "ООЕК"), про що свідчить підписані: 1) заява-приєднання до публічного договору про постачання електричною енергією ТОВ "ООЕК" на умовах раніше укладеного договору з постачальником за регульованим тарифом № 119. Так, позивач додає, що у заяві-приєднання було визначено точку комерційного обліку відповідача. За ствердженнями позивача, з вищевикладеного вбачається, що ТОВ "Одеський завод керамічних виробів" приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії споживачу з комерційною пропозицією № 3-ПВЦ та приєднання відповідачем до умов публічного договору підтверджується фактом споживання електричної енергії та частковою оплатою виставлених рахунків за спожиту електричну енергію. Отже, як вказує позивач, умовами публічного договору про постачання електричної енергії споживачу передбачено, що TOB "ООЕК" продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього, а споживач оплачує ТОВ "ООЕК" вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. Оператор системи надає послуги комерційного обліку споживачам. За пп. 6.1 та пп. 6.8 п. 6 розділу ХІІ "Кодексу комерційного обліку", що затверджений постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018 р. зчитування показів лічильників провадиться постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), або Оператором системи, або споживачем та передаються Адміністратору комерційного обліку (АКО) для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.

Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються за даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку. На даний час, як зазначає позивач, на підставі п. 11 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своє ліцензованої діяльності, а саме - AT "Одесаобленерго".

Зокрема, позивач вказує, що за договором про постачання електричної енергії споживачу від 10.12.2018 р. та особовими рахунками № 01-119 у січні-серпні 2019р. ТОВ "Одеський завод керамічних виробів" було спожито 309497 кВт.год. електричної енергії на загальну вартість 680027,05 грн. у т.ч. ПДВ. Як зазначає позивач, кількість та вартість спожитої у січні-серпні 2019 р. електричної енергії було також зафіксовано наданими актами прийняття-передавання товарної продукції та споживачем підписаними актами від 28.02.2019 р., від 31.03.2019 р. та від 30.04.2019 р. Наразі позивач зауважує, що на підставі вищезазначених даних, ТОВ "ООЕК" було виписано відповідачу та отримано представником останнього, рахунки за спожиту електричну енергію у січні-серпні 2019 р., а саме: № 01-119/1 від 06.02.2019 р., № 01-119/1 від 25.02.2019 р., № 01-119/1 від 25.03.2019 р., № 01-119/1 від 23.04.2019 р., № 01-119/1 від 05.06.2019 р., № 01-119/1 від 01.07.2019 р., № 01-119/1 від 26.07.2019 р.

Також позивач вказує, що пунктом 4 Комерційної пропозиції № 3-ПВЦ, що є додатком до договору про постачання електричної енергії споживачу № 01-119-ПВЦ від 10.12.2018 р. передбачено, що споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку, грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ТОВ "ООЕК". При цьому позивач вказує, що станом на 01.09.2019 р. відповідачем частково було оплачені в рахунки за спожиту в вищезазначений період електроенергію та були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 401395,79 грн., зважаючи на що залишок основного боргу за спожиту електроенергію станом на дату подачі позову складає 278631,26 грн. (680027,05 грн. - 401395,79 грн. = 278631,26 грн.

Як вказує позивач, у зв`язку з несвоєчасною та не повною оплатою заборгованості за спожиту активну електроенергію, ТОВ "ООЕК" нарахувало споживачу пеню, відповідно до п.6 Комерційної пропозиції №3-ПВЦ додатку №2 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 01-119-ПВЦ від 10.12.2018 р. а також нараховані 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, інфляційні нарахування, в наступних розмірах: станом на 01.09.2019 р. за прострочення оплати активної електроенергії спожитої в січні-березні 2019 р. нараховано: пеню в розмірі 8309,29 грн., 3% річних в сумі 724,38 грн., інфляційні втрати в розмірі 181,00 грн. Таким чином, за ствердженнями позивача, несплата ТОВ "Одеський завод керамічних виробів" вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 278631,26 грн., а також пені - 8309,29 грн., 3% річних - 724,38 грн. та інфляційних втрат - 181,00 грн. стали підставою для захисту прав та інтересів ТОВ "ООЕК" в судовому порядку на підставі ст. 16 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.09.2019 р. позовну заяву ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2786/19 за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання з викликом учасників справи призначено на 15.10.2019 р.

15.10.2019 р. позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку з частковою сплатою відповідачем суми боргу. Так, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 259845,93 грн., у т.ч.: основний борг за спожиту активну електричну енергію в сумі 250631,26 грн., пеню в сумі 8309,29 грн., 3% річних - 724,38 грн. та інфляційні втрати - 181,00 грн.

Вказану заяву судом прийнято до розгляду.

Крім того, в підготовчому засіданні 15.10.2019 р. представник позивача зазначив, що наразі сторони ведуть переговори щодо врегулювання спору мирним шляхом, тому просив відкласти підготовче засідання.

Так, у підготовчому засіданні господарського суду 15 жовтня 2019 року по справі № 916/2786/19 було протокольно оголошено перерву до 01 листопада 2019 року, про що під розписку повідомлено представника позивача.

30.10.2019 р. позивачем було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути заборгованість в загальній сумі 211845,93 грн., у т.ч.: основний борг за спожиту активну електричну енергію в сумі 202631,26 грн., пеню в сумі 8309,29 грн., 3% річних - 724,38 грн. та інфляційні втрати - 181,00 грн.

Вказану заяву судом прийнято до розгляду.

Наразі під час підготовчого засідання 01.11.2019 р. представники сторін звернулись з клопотанням про відкладення підготовчого засідання та надання часу для врегулювання спору мирним шляхом.

Так, у підготовчому засіданні господарського суду 01 листопада 2019 року по справі № 916/2786/19 було протокольно оголошено перерву до 26 листопада 2019 року, про що під розписку повідомлено представників сторін.

Також ухвалою господарського суду Одеської області від 01.11.2019 р. у справі № 916/2786/19 строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів.

12.12.2019 р. позивачем було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути заборгованість в загальній сумі 210845,93 грн., у т.ч.: основний борг за спожиту активну електричну енергію в сумі 201631,26 грн., пеню в сумі 8309,29 грн., 3% річних - 724,38 грн. та інфляційні втрати - 181,00 грн.

Вказану заяву судом прийнято до розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.12.2019 р. у справі № 916/2786/19 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 08 січня 2020 р.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Так, в засіданні суду 01.11.2019 р. представник відповідача зазначив, що сторони ведуть переговори щодо врегулювання спору мирним шляхом та просив відкласти підготовче засідання і надати час для врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія", метою здійснення діяльності якого є постачання електричної енергії споживачам, було створено відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу АТ "Одесаобленерго" від постачання електричної енергії.

Так, відповідно до п. 13 розділу XVІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання. З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме: суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії; упродовж двох років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання; фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

При цьому постановою НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 р. надано ліцензію TOB "ООЕК" з постачання електричної енергії споживачам.

Відповідно до постанови НКРЕКП № 1876 від 11.12.2018 р. ТОВ "ООЕК" встановлено тариф на послуги постачальника універсальних послуг, який був затверджений відповідно до Методики розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг, яка затверджена постановою НКРЕКП № 1176 від 05.10.2018 р.

Відповідно до Постанова НКРЕКП № 1177 від 05.10.2018 р., якою затверджено Порядок формування ціни на універсальні послуги ТОВ „ООЕК" були розраховані ціни на універсальні послуги та опубліковані їх на офіційному сайті Товариства та в засобах масової інформації, зокрема, газеті "Одеські вісті" у номерах № 95 від 12.12.2018 р., № 97 від 19.12.2018 р., № 99 від 29.12.2018 р., та у газеті "Вечірня Одеса" в номері випуску № 28 (10728) від 12.03.2019 р.

Територією ліцензованої діяльності ТОВ "ООЕК" як постачальника універсальних послуг являється територія Одеської області, оскільки на цій території здійснював діяльність попередній постачальник за регульованим тарифом (АТ "Одесаобленерго", який в результаті заходів відокремлення створив ТОВ "ООЕК"). З огляду на викладене, Товариство почало виконувати функції постачальника універсальних послуг на території Одеської області протягом двох років, починаючи з 01.01.2019 р.

Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії. До спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, виконання функцій постачальника універсальних послуг.

Частиною 1 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

В п. 47 ст. 1 Закону визначено, що непобутовий споживач - фізична особа - підприємець або юридична особа, яка купує електричну енергію, що не використовується нею для власного побутового споживання.

Відповідно до абзацу 11 пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2019-VІІ (зі змінами від 23.11.2018 №2628-VIII, які набирають чинності з 01.01.2019 р.) тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені Законом України "Про ринок електричної енергії" для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 Закону України "Про ринок електричної енергії".

Пунктом 3.1.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо: 1) об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку; 2) електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; 3) споживач є стороною діючих договорів: про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії; про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач; 4) за усіма точками комерційного обліку на об`єкті (об`єктах) споживача, за якими здійснюється (планується) постачання електричної енергії, укладено договір з постачальником послуг комерційного обліку про надання послуг комерційного обліку електричної енергії.

Згідно п. 1.2.5 та п. 3.1.4 ПРРЕЕ для можливості постачати електричну енергію своїм споживачам, постачальник повинен укласти з оператором системи розподілу публічний Договір постачальника про розподіл електричної енергії.

У зв`язку з реформою у сфері енергетики, на період відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії, договірні відносини між споживачами та учасниками ринку електричної енергії (та переходом споживача від постачальника за регульованим тарифом до нового постачальника) були врегульовані п. 13 Перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії" , п. 2 та п. 4 Постанови № 312 від 14.03.2018 р. про затвердження "Правил роздрібного ринку електричної енергії", які передбачали, що (п. 2.) укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови; (п.4.) у період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії до 01 грудня 2018 року операторам систем розподілу укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР направляє поштовим відправленням споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Так, з 01.01.2019 р. на території Одеської області розпочав діяльність оператор системи розподілу - АТ "Одесаобленерго" на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії згідно Постанови НКРЕКП № 1345 від 06.11.2018 р. "Про видачу АТ "Одесаобленерго" ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом".

Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" було підписано заяву-приєднання до договору постачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, згідно якої ТОВ "ООЕК" приєдналось до договору №1/01/30/11/2018 від 30.11.2018 р. постачальника - АТ "Одесаобленерго" про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Як встановлено судом, на виконання п. 2 та п.4 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеський завод керамічних виробів" приєдналося до публічного договору про розподіл електричної енергії з AT "Одесаобленерго" шляхом фактичного споживання електричної енергії.

Таким чином, АТ "Одесаобленерго" надає ТОВ "ООЕК" та споживачу послуги з розподілу електричної енергії. Водночас, крім функцій оператора системи розподілу, АТ "Одесаобленерго" також виконує функції постачальника послуг комерційного обліку, адміністратора комерційного обліку згідно абз. 3 п. 5, п.11 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р., тобто, АТ "Одесаобленерго" адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита споживачем та надає цю інформацію постачальнику електроенергії для підтвердження того, скільки постачальник продав (поставив) електричної енергії споживачу в розрахунковому місяці. Відтак, як вказує позивач, на підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач, та виставляє споживачу рахунки на оплату.

Пункт 3.1.7 ПРРЕЕ визначає, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається в паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформляються у паперовій формі та підписуються обома сторонами. п. 3.1.8. ПРРЕЕ передбачено, договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником і споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Відповідно до п. 1.2.8. ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Як з`ясовано судом, публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та публічні комерційні пропозиції для споживачів електричної енергії, які мають право на універсальну послугу, викладений ТОВ "ООЕК" на офіційному веб-сайті та розміщені в газеті "Одеські вісті" № 99 від 29.12.2018 р.

Положеннями п. 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 р. "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви - приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п. 4 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 р. "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" операторам систем розподілу (далі - ОСР) укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Умовами п. 3.1.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку; електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; споживач є стороною діючих договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок.

Пунктом 3.17 п. 3.1.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Як з`ясовано судом, ТОВ "Одеський завод керамічних виробів" підписано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії ТОВ "ООЕК", за якою ініціювалося приєднання споживача з 01.01.2019 р. до договору про постачання електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії № 119 бази даних споживачів постачальника за регульованим тарифом.

При цьому в додатку № 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 01-119-ПВЦ була визначена комерційна пропозиція № 3-ПВЦ (попередня оплата) та комерційна пропозиція № 3-ПВЦ "Попередня оплата-Стандарт 50Б".

Таким чином, відповідач як споживач приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з комерційними пропозиціями № 3-ПВЦ (попередня оплата) та № 3-ПВЦ "Попередня оплата-Стандарт 50Б". Крім того, приєднання відповідачем до умов публічного договору підтверджується фактом споживання електричної енергії.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Положення ч.1 ст. 634 ЦК України передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеський завод керамічних виробів" уклало публічний договір про постачання електричної енергії ТОВ "ООЕК" шляхом приєднання до договору про постачання електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії № 119 бази даних споживачів постачальника за регульованим тарифом.

При цьому суд зазначає, що згідно вимог ст. 204 Цивільного кодексу України укладений сторонами договір, як правочин є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, і його недійсність не була визнана судом, а тому зазначений договір в силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами, і зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. Оператор системи надає послуги комерційного обліку споживачам. За пп. 6.1 та пп. 6.8 п. 6 розділу ХІІ "Кодексу комерційного обліку", що затверджений постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018 р. зчитування показів лічильників провадиться постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), або Оператором системи, або споживачем та передаються Адміністратору комерційного обліку (АКО) для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, укладений між сторонами по справі договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В свою чергу згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

На підтвердження фактичного споживання відповідачем активної електричної енергії позивач подано до матеріалів справи підписані сторонами акти прийняття-передавання товарної продукції, а саме:

- від 28.02.2019 р. за лютий 2019 р., за яким постачальник поставив споживачу, а споживач прийняв 49674 кВт/год. електроенергії на загальну суму 103914,23 грн. (в т.ч. ПДВ);

- від 31.03.2019 р. за березень 2019 р., за яким постачальник поставив споживачу, а споживач прийняв 37684 кВт/год. електроенергії на загальну суму 79163,53 грн. (в т.ч. ПДВ);

- від 30.04.2019 р. за квітень 2019 р., за яким постачальник поставив споживачу, а споживач прийняв 30037 кВт/год. електроенергії на загальну суму 62837,28 грн. (в т.ч. ПДВ);

- від 30.06.2019 р. за червень 2019 р., за яким постачальник поставив споживачу, а споживач прийняв 28941 кВт/год. електроенергії на загальну суму 61494,30 грн. (в т.ч. ПДВ).

Згідно п. 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Як з`ясовано судом, позивачем кожного місяця виставлялись відповідачу рахунки за спожиту електричну енергію, які були отримані з боку відповідача, а саме: рахунок № 01-119/1 від 06.02.2019 р. за спожиту електричну енергію за січень 2019 р. на суму 104294,96 грн. (в т.ч. ПДВ 17382,49 грн.), який отримано споживачем 06.02.2019 р. нарочно, про що свідчить відмітка про отримання відповідальною особою відповідача, що засвідчена підписом; рахунок № 01-119/1 від 25.02.2019 р. за спожиту електричну енергію за лютий 2019 р. на суму 103914,23 грн. (в т.ч. ПДВ 17319,04 грн.), який отримано споживачем 25.02.2019 р. нарочно, про що свідчить відмітка про отримання відповідальною особою відповідача, що засвідчена підписом; рахунок № 01-119/1 від 25.03.2019 р. за спожиту електричну енергію за березень 2019 р. на суму 79163,53 грн. (в т.ч. ПДВ 13193,92 грн.), який отримано споживачем 25.03.2019 р. нарочно, про що свідчить відмітка про отримання відповідальною особою відповідача, що засвідчена підписом; рахунок № 01-119/1 від 23.04.2019 р. за спожиту електричну енергію за квітень 2019 р. на суму 62837,28 грн. (в т.ч. ПДВ 10472,88 грн.), який отримано споживачем 23.04.2019 р. нарочно, про що свідчить відмітка про отримання відповідальною особою відповідача, що засвідчена підписом; рахунок № 01-119/1 від 05.06.2019 р. за спожиту електричну енергію за травень 2019 р. на суму 87385,79 грн. (в т.ч. ПДВ 14564,30 грн.), який отримано споживачем 05.06.2019 р. нарочно, про що свідчить відмітка про отримання відповідальною особою відповідача, що засвідчена підписом; рахунок № 01-119/1 від 01.07.2019 р. за спожиту електричну енергію за червень 2019 р. на суму 61494,30 грн. (в т.ч. ПДВ 10249,05 грн.), який отримано споживачем 01.07.2019 р. нарочно, про що свідчить відмітка про отримання відповідальною особою відповідача, що засвідчена підписом; рахунок № 01-119/1 від 26.07.2019 р. за спожиту електричну енергію за липень 2019 р. на суму 90036,00 грн. (в т.ч. ПДВ 15006,00 грн.), який отримано споживачем 26.07.2019 р. нарочно, про що свідчить відмітка про отримання відповідальною особою відповідача, що засвідчена підписом; рахунок № 01-119/1 від 28.08.2019 р. за спожиту електричну енергію за серпень 2019 р. на суму 103598,56 грн. (в т.ч. ПДВ 17266,43 грн.), який отримано споживачем 26.07.2019 р. нарочно, про що свідчить відмітка про отримання відповідальною особою відповідача, що засвідчена підписом;

Наразі в матеріалах справи наявна довідка АТ "Одесаобленерго" про обсяги електричної енергії, які були спожиті у розрахунковому періоді січень-листопад 2019 р. по споживачу ТОВ "Одеський завод керамічних виробів".

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, постачання позивачем відповідачу електроенергії та прийняття цієї електроенергії відповідачем є підставою виникнення у останнього зобов`язання оплатити спожиту електроенергією відповідно до умов договору та чинного законодавства шляхом здійснення оплати за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно виставлених рахунків на оплату вартості спожитої активної електроенергії, копії яких поряд з довідкою про спожиті обсяги електричної енергії наявні в матеріалах справи.

Пунктом 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що електрична енергія (активна) - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу;

Відповідно до п.п. 1 п. 5.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії електропостачальник має право, зокрема, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.

Згідно п.п. 2 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Положеннями п. 4.21 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Пунктом 2.1 Комерційної пропозиції № 3-ПВЦ (додаток № 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 01-119-ПВЦ) передбачено, що споживач здійснює оплату за електроенергію до початку розрахункового періоду, що передує розрахунковому, попереднім платежем 100% вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з додатком до Договору «Обсяги очікуваного споживання (постачання) електричної енергії споживачу», або вартості величини очікуваного споживання при значному відхиленні споживання електроенергії у розрахунковому періоді, на підставі рахунку на попередню оплату постачальника або самостійно, грошовими коштами на р/рахунок TOB "ООЕК", з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично спожиту електричну енергію.

В п. 4 Комерційної пропозиції № 3-ПВЦ (додаток № 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 01-119-ПВЦ) визначено термін надання рахунку за спожиту електроенергію та термін його оплати: по закінченню розрахункового періоду (місяця) постачальник здійснює остаточний розрахунок (перерахунок) за фактичним обсягом споживання електричної енергії та надає споживачу рахунок-фактуру на оплату за фактично спожиту електричну енергію у розрахунковому періоді. Споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку, грошовими коштами на рахунок ТОВ "ООЕК", але не пізніше, ніж до 10 числа місяця, що слідує за розрахунковим. У випадку припинення (або розірвання) договору, у т.ч. дострокового, споживач зобов`язаний оплатити постачальнику додатковий рахунок за результатами минулих розрахункових періодів, в якому постачальником буде враховано відхилення прогнозованих від фактичних значень щодо ціни та обсягів споживання. Споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання даного рахунку.

Як встановлено судом, відповідач не здійснив повну оплату за спожиту електричну енергію за період з травня 2019 р. по серпень 2019 р. включно, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за вказаний період на день розгляду справи по суті складає 201631,26 грн., наявність якої відповідачем не спростована. Доказів вчасної та повної оплати за спожиту електричну енергію за період з травня 2019 р. по серпень 2019 р. включно Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеський завод керамічних виробів" матеріали справи не містять. Адже, частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідачем не було надано належних доказів оплати за спожиту електричну енергію за період з травня 2019 р. по серпень 2019 р. включно на спірну суму коштів, суд погоджується з доводами позивача про існування у відповідача невиконаного зобов`язання з оплати поставленої електричної енергії.

Наразі несплатою позивачу вищевказаної суми заборгованості за спожиту активну електроенергію відповідач порушив умови укладеного договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України. Відтак, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми заборгованості в розмірі 201631,26 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення пені в сумі 8309,29 грн. суд зазначає наступне.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (нездійснення оплата у повному обсязі за спожиту електроенергію) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Також згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень частини 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання, незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Так, п. 6 Комерційної пропозиції № 3-ПВЦ (попередня оплата) (додаток № 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 01-119-ПВЦ) передбачено розмір пені за порушення строку оплати та/або штраф: у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за весь час прострочення: пені у розмірі 0,5% за кожен день прострочення від суми боргу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування; - 3% річних від простроченої суми. При цьому сума боргу повніша бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Пеня, 3% річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Так, п. 6 Комерційної пропозиції № 3-ПВЦ "Попередня оплата-Стандарт 50Б" (додаток № 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 01-119-ПВЦ) також визначено розмір пені за порушення строку оплати та/або штраф: у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів, у тому числі за внесення платежів, передбачених п. 2.1 Комерційної пропозиції, з порушенням строків, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за весь час прострочення: пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення, що діяла в період, за який здійснюються нарахування пені, до повного погашення боргу. Пеня сплачується на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках, протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Згідно ч. 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Враховуючи те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобов`язання щодо здійснення повної та своєчасної оплати вартості спожитої активної електроенергії за період з січня 2019 р. по серпень 2019 р. включно, а також те, що сторонами у п. 6 Комерційної пропозиції № 3-ПВЦ (додаток № 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 01-119-ПВЦ) погоджено нарахування пені за несвоєчасну оплату платежів, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, виходячи з облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді прострочення. Дослідивши та перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми пені в розмірі 8309,29 грн., судом встановлено, що вказаний розрахунок пені був здійснений позивачем вірно, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорено.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості спожитої активної електроенергії за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних в розмірі 724,38 грн., судом встановлено, що розрахунок 3% річних було здійснено позивачем вірно, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорено. Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 724,38 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97р. N 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

Враховуючи викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електроенергії в розмірі 181,00 грн., наразі встановлено, що розрахунки інфляційних втрат були здійснені позивачем вірно, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорено. Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 181,00 грн.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3162,69 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод керамічних виробів" про стягнення заборгованості в загальній сумі 210845,93 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод керамічних виробів" (65017, м. Одеса, вул. Багрицького, буд. 12А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88; ) основний борг за спожиту активну електричну енергію в сумі 201631/двісті одна тисяча шістсот тридцять одна/грн. 26 коп., пеню в сумі 8309/вісім тисяч триста дев`ять/грн. 29 коп., 3% річних в сумі 724/сімсот двадцять чотири/грн. 38 коп., інфляційні втрати в сумі 181/сто вісімдесят одна/грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3162/три тисячі сто шістдесят дві/грн. 69 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 січня 2020 р.

Суддя В.С. Петров