Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/845/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 71-Б, )

до відповідача Акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз" (юридична адреса:04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, 15-17/18, поштова адреса:79018, м. Львів, вул. Героїв УПА, 72, )

про стягнення в сумі 77 835 грн. 81 коп.

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (далі по тексту Позивач, ТОВ "РОЕК") звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз" (змінено найменування на акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз") (далі по тексту Відповідач, ПАТ "Концерн Галнафтогаз"), в якому просить стягнути з останнього штраф у розмірі 77 835 грн. 81 коп..

Свої вимоги Позивач обгрунтовує наступним.

26 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» з однієї сторони, яке виступило постачальником, та Публічним акціонерним товариством «Концерн Галнафтогаз» з другої сторони, яке виступило споживачем, укладено договір №3024-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу. Договір, згідно пункту 13.1., укладений до 31.12.2019.

Споживач, відповідно до пункту 10.1. договору, має право у будь-який момент змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником за 21 день до такої зміни.

Зміна постачальника електричної енергії, згідно пункту 10.2. договору, здійснюється відповідно до порядку, встановленого Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затвердженні постановою №312 від 14.03.2018 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Положеннями абзацу 3 пункту 6.1.3. правил надано право для електропостачальника встановлювати штрафні санкції для споживача за дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим терміном дії. Цим же абзацом правил встановлено, що якщо споживач, який має чинний договір про постачання електричної енергії з фіксованим терміном дії, хоче уникнути застосування до нього штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з попереднім електропостачальником, він повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії за 21 календарний день до дати закінчення терміну дії чинного договору.

На думку Позивача, з метою уникнення застосування штрафних санкцій споживач, який хоче змінити електропостачальника, повинен почати процедуру зміни електропостачальника не менше як за 21 календарний день до дати закінчення терміну дії чинного договору.

Позивач зазначає, що споживач змінив діючого постачальника електричної енергії з 01 травня 2019 року, повідомивши про це постачальника листом від 09 квітня 2019 року, що призвело до дострокового розірвання договору.

Положеннями пункту 13.3. договору передбачено, що за дострокове розірвання договору споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штрафні санкції, передбачені комерційною пропозицією, яку обрав споживач.

Пунктом 8 комерційної пропозиції №2.01/1-РОЕК, яку обрав споживач при укладені договору, встановлено, що за дострокове припинення (розірвання) договору споживач сплачує постачальнику штраф у розмірі вартості електричної енергії, заявленої споживачем, як прогнозований обсяг споживання у місяці, в якому було подано повідомлення про дострокове припинення договору.

У зв`язку з вказаними діями споживача Позивач вважає, що він як постачальник отримав право застосувати штрафні санкції до споживача, передбачені пунктом 13.3. договору, розмір яких, за розрахунками Позивача, складає 77835,81 грн..

Крім того Позивач вважає, що діями Відповідача, які полягають у порушенні порядку дострокового розірвання договору, Позивачу заподіяно збитки у виді упущеної вигоди в розмірі 647410, 85 грн., на яку він розраховував при умові належного виконання споживачем своїх зобов`язань за договором. І саме на випадок порушення споживачем своїх зобов`язань постачальник передбачив у пункті 13.3. договору та пункті 8 комерційної пропозиції штрафну санкцію для споживача за дострокове розірвання з його ініціативи договору.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до слухання на 09 січня 2019 року.

09.01.2020 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти позову заперечив, при цьому пояснив наступне.

26.12.2018 між позивачем та відповідачем було укладено договір №3024-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір).

За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, (п.2.1 договору).

Підпунктом 10 п.6.1 договору передбачено, що споживач має право вільно обирати іншого електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку.

Розділом 10 Договору передбачено порядок зміни електоропостачальника. Відповідачем дотримано вимоги п.10.1 договору, відповідно до якого споживач має право в будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни вказавши дату або строки, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії). Споживачем листом вих.№329 від 09.04.2019 повідомлено, що Відповідач має намір змінити електропостачальника починаючи з 01.05.2019 та укласти договір на постачання електричної енергії з ПП «ОККО КОНТРАКТ». Позивач отримав вказаний лист 09.04.2019, про що свідчить штамп TOB «РОЕК» з зазначенням вх.№917 від 09.04.2019. Відповідач вважає, що ним дотримано порядок та строки зміни електропостачальника і що відсутній факт порушення зобов`язання, за яке настає відповідальність у вигляді штрафу - не повідомлення (повідомлення з порушенням строків) Постачальника про дострокове припинення (розірвання) договору Споживачем. Договором та чинним законодавством не визначено інших строків повідомлення про дострокове припинення (розірвання) договору споживачем.

Крім того Відповідач повідомляє суд, що 11.12.2019 змінено найменування Публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» на таке найменування: Акціонерне товариство «Концерн Галнафтогаз».

09.01.2020 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив. Відносини, які виникли між сторонами, виникли на підставі господарського договору та додатків до нього, підписаного представниками сторін.

Однією з умов вказаного договору та додатків до нього сторони передбачили право постачальника на стягнення із споживача штрафу за дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу, право на яке надано положеннями абзацу 3 пункту 6.1.3 правил. Додаткових фінансових зобов`язань на споживача за зміну електропостачальника умовами договору не покладено.

Позивач вважає, що відповідачем хибно тлумачаться умови договору, які покладають на споживача обов`язок сплати штрафу у разі дострокового розірвання договору, як додаткове фінансове зобов`язання.

В судове засідання 09.01.2020 року представники позивача та відповідача не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення № 782 та №04 0.

Крім того, представником позивача подано суду клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За нормами частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відтак, на підставі ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

26 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія», як постачальником та Публічним акціонерним товариством «Концерн Галнафтогаз», як споживачем укладено договір №3024-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу (далі по тексту Договір).

Відповідно до пункту 2.1. договору постачальник зобов`язується продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі, передбачені умовами договору.

Положеннями пункту 5.1. договору передбачено, що розрахунок за електричну енергію здійснюється за цінами, які визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, що передбачений у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором, його Додатками та чинним законодавством.

Споживач, відповідно до пункту 10.1. Договору, має право у будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни вказавши дату або строки, в які буде відбуватися така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

Зміна постачальника електричної енергії, згідно пункту 10.2. Договору, здійснюється згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ.

За умови дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору (п.13.3 договору).

Пунктом 8 комерційної пропозиції №2.01/1-РОЕК (Додаток 2 до Договору про постачання електричної енергії споживачу), встановлено, що у випадку не повідомлення (повідомлення з порушенням строків) Постачальника про дострокове припинення (розірвання) договору Споживачем, Споживач сплачує штраф у розмірі вартості електричної енергії, заявленої Споживачем, як прогнозований обсяг споживання в місяці, в якому було подано повідомлення про дострокове припинення дії договору.

Судом встановлено, що Відповідачем листом вих.№329 від 09.04.2019 повідомлено Позивача, що Відповідач має намір змінити електропостачальника починаючи з 01.05.2019 та укласти договір на постачання електричної енергії з ПП «ОККО КОНТРАКТ». Позивач отримав вказаний лист 09.04.2019 про що свідчить штамп TOB «РОЕК» з зазначенням вх.№917 від 09.04.2019.

Стверджуючи, що Відповідач, як споживач, повідомив Позивача, як постачальника, про дострокове припинення (розірвання) договору №3024ВЦ від 29.12.2018 року з порушенням строків, встановлених договором та законом, Позивач у судовому порядку вимагає стягнення з Відповідача штраф у розмірі 77 835 грн. 81 коп..

Однак вимоги Позивача не грунтуються ні на договорі, ні на законі, що підтверджується наступним.

Статтею 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», передбачено, що споживач має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених цим Законом та правилами роздрібного ринку.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про ринок електричної енергії» зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Порядок зміни електропостачальника має, зокрема, визначати: 1) умови та процедури зміни електропостачальника; 2) положення щодо забезпечення належного та достовірного комерційного обліку споживача при зміні електропостачальника; 3) положення щодо обміну інформацією при зміні електропостачальника; 4) права та обов`язки електропостачальників, оператора системи передачі та/або оператора системи розподілу, споживача при зміні електропостачальника.

Пунктом 10.2. Договору №3024/ВЦ від 26.12.2018 сторони встановили, що зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ.

Відповідно до п.5.5.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, споживач електричної енергії має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених Законом України «Про ринок електричної енергії» та цими Правилами.

Пунктом 6.1 (пп. 6.1.1 - 6.1.3) Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником. Процес зміни споживачем електропостачальника забезпечується суб`єктами (учасниками) ринку електричної енергії та учасниками роздрібного ринку електричної енергії, які задіяні у процесі зміни електропостачальника та забезпечують зміну та інформаційний обмін під час такої зміни на безоплатній основі. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення. Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу.

Положеннями абзацу 3 пункту 6.1.3. Правил встановлено, що якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

З огляду на вищезазначені норми закону, суд констатує, що ні Законом України «Про ринок електричної енергії», ні Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 не встановлено чітких строків в межах яких споживач зобов`язаний попередити попереднього електропостачальника про намір укласти з новим електропостачальником договір про постачання електричної енергії. Вказаними нормативними актами встановлено лише період протягом якого має бути завершена зміна електропостачальника за ініціативою споживача та строк в межах якого споживач повинен повідомити нового електропостачальника, а не попереднього, як стверджує позивач, про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу.

В той же час, відповідно до пункту 10.1. Договору, споживач має право у будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни вказавши дату або строки, в які буде відбуватися така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

Будь-яких інших строків, в межах яких споживач зобов`язаний попередити постачальника про зміну постачальника чи про дострокове розірвання договору на постачання електричної енергії умовами Договору №3024/ВЦ від 26.12.2018 не передбачено.

Судом встановлено, що Відповідачем, як споживачем електричної енергії, листом вих.№329 від 09.04.2019 повідомлено Позивача, як постачальника її, що Відповідач має намір змінити електропостачальника починаючи з 01.05.2019 та укласти договір на постачання електричної енергії з ПП «ОККО КОНТРАКТ». Позивач отримав вказаний лист 09.04.2019 про що свідчить штамп TOB «РОЕК» на листі вих. №329 від 09.04.2019 з зазначенням вх.№917 від 09.04.2019.

Тобто Відповідач, як споживач електричної енергії, повідомив Позивача, як постачальника, про намір змінити електропостачальника за 21 день до такої зміни, як то встановлено пунктом 10.1 Договору №3024/ВЦ від 26.12.2018.

Учасники господарських відносин, відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Положеннями ч. 2 та ч. 4 ст. 217 ГК України передбачено, що у сфері господарювання за ініціативою учасників господарських відносин застосовуються господарські санкції у виді: відшкодування збитків, штрафні санкції та оперативно-господарські санкції.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є, відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України, вчинення ним правопорушення у сфері господарювання.

У даному випадку постачальник просить суд стягнути із споживача не завдані йому збитки, а штрафні санкції, передбачені договором та додатками до нього.

Штрафними санкціями, відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями ч. 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій не визначено законом, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у визначеній грошовій сумі, тощо.

Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення, відповідно до ч. З ст. 232 ГК України, може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено.

Однак судом встановлено, що Акціонерним товариством "Концерн Галнафтогаз" не порушено правил здійснення господарської діяльності, не вчинено ним правопорушення у сфері господарювання, а саме невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання по Договору №3024/ВЦ від 26.12.2018 в частині своєчасного повідомлення попереднього постачальника електроенергії, яким в даному випадку являється Позивач, про зміну постачальника та дострокове розірвання договору.

Положеннями ст. 29 ГПК України передбачені випадки альтернативної підсудності справ за вибором позивача.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України передбачено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

У пункті 4 графи «Персоніфіковані дані Споживача:» заяви- приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу від 26 грудня 2018 року №3024-вц, що є додатком 1 до договору, вказано ЕІС- коди двох точок комерційного обліку, до яких постачальник зобов`язується постачати електричну енергію споживачу, а саме: ЕІС-код - 62Z300 та ЕІС-код - 62Z336.

Місцем знаходження точки комерційного обліку електричної енергії ЕІС-код якої - 62Z300 є с. Тучин, вул. Спортивна, 10, Гощанського району, Рівненської області.

Місцем знаходження точки комерційного обліку електричної енергії ЕІС-код якої - є 62Z336 с. Горбаків, вул. Центральна, За, Гощанського району, Рівненської області.

Місце знаходження зазначених точок комерцйного обліку електричної енергії за вказаними адресами підтверджується повідомленням споживача від 09.04.2019 про зміну електропостачальника та повідомленням ПАТ «Рівнеобленерго» від 15.04.2019 №2907, який є розробником паспортів точок комерційного обліку споживачів.

Таким чином, виконання постачальником договору №3024/ВЦ від 26.12.2018 можливе тільки в певному місці, яким є місце знаходження точок комерційного обліку електричної енергії з ЕІС-кодами - 62Z300 та ЕІС-код - 62Z336, а саме: населенні пункти Гощанського району, Рівненської області.

Відтак даний позов є підсудним Господарському суду Рівненської області.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги те, що Позивач не довів належними та допустимими доказами факту порушення Відповідачем умов договору №3024/ВЦ від 26.12.2018 про постачання електричної енергії споживачу, а відтак і порушення прав та інтересів Позивача діями Відповідача, суд доходить до висновку про відсутність підстав для покладення на Відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафу, і, відповідно про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Позивача.

Відповідно до частини п`ятої статті 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" в задоволенні позову.

2. Судові витрати у справі покласти на Позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.