ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020м. ДніпроСправа № 904/4608/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАСК" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 11, кв. 11; ідентифікаційний код 31556047)

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АВІАС-2000" (49042, м. Дніпро, Аеропорт, 42; ідентифікаційний код 24994073)

про стягнення 31 500 грн. 41 коп.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАСК" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№4714/19 від 10.10.2019), в якій просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АВІАС-2000" 262 300 грн. 41 коп., що складає 256 500 грн. 00 коп. - основного боргу за товар, поставлений відповідно до умов Договору №9-16Д, 4 722 грн. 41 коп. - пені, 411 грн. 10 коп. - 3% річних та 666 грн. 90 коп. - суму індексу інфляції.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтею 162 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2019 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В подальшому позивачем подано заяву (вх.№52632/19 від 15.11.2019) про уточнення позовних вимог, якою було усунуто недоліки позовної заяви визначені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2019, а саме позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАСК" просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АВІАС-2000" 31 450 грн. 41 коп., що складає 25 650 грн. 00 коп. - основного боргу за товар, поставлений відповідно до умов Договору №9-16Д, 4 722 грн. 41 коп. - пені, 411 грн. 10 коп. - 3% річних та 666 грн. 90 коп. - суму індексу інфляції.

Як вбачається ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2019 відправлено судом позивачу на юридичну адресу - 15.10.2019 та поштове відправлення не вручене 21.11.2019 під час доставки, з посиланням органів служби поштового зв`язку на інші причини, про що свідчить відстеження від 18.11.2019 з сайту Укрпошти.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення відповідачу 22.11.2019 ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2019.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, -

ВСТАНОВИВ:

Як, вбачається з матеріалів справи 25.04.2016 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАСК", як постачальником, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "АВІАС-2000", як покупцем, було укладено Договорі поставки №9-16Д (надалі - Договір, а.с.14-15), відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупцеві липку пакувальну стрічку (скотч), далі за текстом продукцію, а покупець зобов`язується приймати її і своєчасно здійснювати її оплату на умовах Договору; загальна сума договору складається із сум видаткових накладних до даного Договору.

Термін дії Договору встановлюється до 31 грудня 2017 року, а щодо розрахунків - до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі. (пункт 10.1 Договору).

Згідно з пунктом 3.1 Договору ціна за одиницю продукції, яка буде поставлятися за Договором, визначається при подачі покупцем заявок, узгоджується з покупцем і відображається в рахунках-фактурах до даного договору.

Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 Договору поставка продукції здійснюється в м. Дніпропетровськ автотранспортом постачальника і за його рахунок; поставка продукції здійснюється протягом п`яти робочих днів з моменту заявки на поставку даної партії продукції.

Як вбачається позивачем було здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 25 650 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 26.02.2019 №49Д та довіреністю від 26.02.2019 №25 щодо отримання товару.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Розрахунки за кожну поставлену парію товару здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, в строк не пізніше 21-го (двадцяти одного) календарних днів з моменту поставки товару покупцеві; датою поставки вважається дата, вказана у видаткової накладної (пункт 6.1 Договору).

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов Договору, строк оплати за поставлений товар є таким, що настав, і відповідач повинен був оплатити за поставлений товар згідно видаткової накладної від 26.02.2019 №49Д в строк до 19.03.2019 (включно).

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина 6 статті 232 Господарського кодексу України).

В пункті 7.1 Договору передбачено, що за прострочення виконання своїх зобов`язань за Договором винна сторона зобов`язана сплатити іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від вартості невиконаних зобов`язань за кожен день прострочення.

Отже, пеня після перерахунку з урахуванням частини 6 статті 232 господарського процесуального кодексу України становить 4 497 грн. 53 коп. (за період з 20.03.2019 по 19.09.2019).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, інфляційні нарахування після перерахунку (з урахуванням постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань") становлять 437 грн. 85 коп. (за період з квітня 2019 по травень 2019), а річні згідно розрахунку становлять 411 грн. 10 коп. (за період з 20.03.2019 по 30.09.2019).

Відповідно до статті 13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частинами 1 та 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За приписами частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати у розмірі 1 890 грн. 27 коп. слід покласти на відповідача.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАСК" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 11, кв. 11; ідентифікаційний код 31556047) до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АВІАС-2000" (49042, м. Дніпро, Аеропорт, 42; ідентифікаційний код 24994073) про стягнення 31 500 грн. 41 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АВІАС-2000" (49042, м. Дніпро, Аеропорт, 42; ідентифікаційний код 24994073) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАСК" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 11, кв. 11; ідентифікаційний код 31556047) 25 650 (двадцять п`ять тисяч шістсот п`ятдесят) грн. 00 коп. заборгованості, 4 497 (чотири тисячі чотириста дев`яносто сім) грн. 53 коп. пені, 437 (чотириста тридцять сім) грн. 85 коп. інфляційних нарахувань, 411 (чотириста одинадцять) грн. 10 коп. річних та 1 890 (одна тисяча вісімсот дев`яносто) грн. 27 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до частини 4 статті 240 ГПК України,

20.01.2020