СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"08" січня 2020 р. Справа № 913/658/16

Суддя Сіверін В.І.

розглянувши апеляційну скаргу боржника - ТОВ "Метали і полімери" (вх. № 50Л/1-7) на ухвалу Господарського суду Луганської області від 11.10.2016 року постановлену суддею Палей О.С. у приміщенні Господарського суду Луганської області у справі, повний текст якої складено 17.10.2016 року

за заявою боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Метали і полімери», м. Лисичанськ Луганської області

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 11.10.2016 року, серед іншого, (1) частково визнано конкурсні грошові вимоги ПАТ "Альфа - Банк" в сумі 100071489,81 грн., в тому числі 819,42 грн. пені - шоста черга та 100070670, 39 грн. основного боргу - четверта черга, (2) зобов`язано розпорядника майном боржника внести до реєстру вимог кредиторів конкурсні вимоги ПАТ «Альфа - Банк», (3) зобов`язано розпорядника майном боржника внести до реєстру вимог кредиторів окремо вимоги ПАТ «Альфа - Банк» за Договором про відкриття кредитної лінії №72/13 20.06.2013 в розмірі 424257866,23 грн. як вимоги забезпеченого кредитора.

Боржник із вказаною ухвалою суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати та змінити мотивувальну частину зазначеної ухвали, а саме - відмовити у визнанні конкурсних грошових вимог ПАТ "Альфа-Банк", зобов`язати розпорядника майном боржника виключити з реєстру вимог кредиторів конкурсні вимоги ПАТ "Альфа-Банк".

В обґрунтування апеляційної скарги боржник зазначає, що на підставі ухвали апеляційного суду міста Києва від 04.09.2018 року у справі № 796/126/2018 видано виконавчий лист про звернення стягнення на корпоративні права в розмірі 100% частки статутного капіталу ТОВ "Метали і Полімери", які були предметом договору застави корпоративних прав, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та Сінібальд Лімітед. Отже, ПАТ "Альфа-Банк" фактично задовольнив свої конкурсні грошові вимоги шляхом звернення стягнення на корпоративні права в розмірі 100% частки статутного капіталу боржника.

Одночасно заявник просить поновити строк на подання апеляційної скарги. З цього приводу суд зазначає, що лише сам факт подання такої заяви не передбачає обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк, оскільки в кожному випадку суд має визначити, з якої причини такий строк було пропущено заявником, та чи підлягає він відновленню; у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин справи оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та докази, що підтверджують доводи заявника, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Досліджуючи підстави поновлення строку на апеляційне оскарження заявлені у клопотанні про поновлення строків, колегія зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята 11.10.2016, позначки про складення повного тексту не містить, проте за даними бази даних комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" повний текст ухвали складено 17.10.2016 року, тому суд вважає, що повний текст цієї ухвали складений також 17.10.2016 року.

Як вказує боржник у тексті поданої ним апеляційної скарги (т. 7, а.с. 52) повний текст оскаржуваної ухвали було отримано представником боржника 17.10.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 цього Закону для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

У Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржувана ухвала оприлюднена 20.10.2016.

Враховуючи, що боржник є учасником даної справи, останній повинен належним чином опікуючись про хід судової справи, а тому мав можливість вчасно дізнатись про постановлення оскаржуваної ухвали.

Щодо обставин зміни засновників боржника після звернення стягнення на корпоративні права боржника, суд зазначає наступне.

Так, ухвалою Верховного Суду від 27.03.2019 року було залишено без руху апеляційну скаргу боржника - ТОВ "Метали і полімери" на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 04 вересня 2018 року у справі № 796/126/2018.

За викладених обставин, доводи апелянта про те, що про зміну засновника ТОВ "Метали і полімери" він дізнався лише 17.12.2019 року не свідчить про наявність обставин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки ще у березні 2019 року боржник знав про існування ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 04 вересня 2018 року у справі № 796/126/2018 та про про звернення стягнення на предмет застави - корпоративні (майнові права) в розмірі 100% частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Метали і Полімери».

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.

Таким чином, суд не може вважати наведені в клопотанні обставини щодо пропуску строку на подання апеляційної скарги доведеними, обґрунтованими та такими, що дають підстави для його задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, з метою усунення недоліків апеляційної скарги, заявнику необхідно вказати інші підстави поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Крім того, заявником доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги не подано, а заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору із посиланням на скрутний матеріальний стан.

Розглянувши зазначене клопотання, суд відмовляє у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до положень статті 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції на день подання скарги, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 7 п.2 ч.2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду судовий збір сплачується у 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно приписів Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921 грн.

Таким чином, за подання до суду апеляційної скарги заявник мав сплатити судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Заявляючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, заявник вказав про своє скрутне фінансове становище.

Частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Разом з тим, судом встановлено, що скаржник не належить до жодної з категорії осіб, визначеної у ст. 8 Закону, яким передбачено відстрочення сплати судового збору. Той факт, що апелянт належить до кола суб`єктів, на яких розповсюджується дія статті 8 Закону України "Про судовий збір" або ж наявність підстав, встановлених ст. 8 Закону, за яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, скаржником суду апеляційної інстанції не доведено. При цьому, сама лише обставина про скрутне фінансове становище Товариства не підпадає під умови передбачені законодавством для відстрочення та/або звільнення від сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин (ст. 7 ГПК України).

З огляду на те, що скаржником не зазначено обставин та доказів поширення на нього умов передбачених в частині першій статті 8 Закону України "Про судовий збір", не вбачається правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Підсумовуючи все вищенаведене, в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги з викладених скаржником мотивів слід відмовити.

Враховуючи, що вказані в клопотанні про поновлення строку на подання апеляційній скарзі підстави поновлення цього строку визнані судом неповажними, відсутність доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 74, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач

УХВАЛИВ:

Заяву апелянта про відстрочення сплати судового збору залишити без задоволення.

Визнати вказані апелянтом підстави пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними.

Апеляційну скаргу залишити без руху.

Апелянту - усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Роз`яснити заявнику апеляційної скарги, що не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки передбачені статтями 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач В.І. Сіверін