ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" січня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3586/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-латвійське підприємство "Хімімпекс", м. Київ
до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Бурове управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Красноград
про стягнення 1528450,00 грн.
за участю представників учасників справи:

позивача - Ліщишин І.В.

відповідача - Любач Н.І.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-латвійське підприємство "Хімімпекс", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Бурове управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь у якості відшкодування вартості неповернутої тари - шести контейнерів за договором №УБГ 35/015-18 від 30.01.2018, чотирьох контейнерів за договором №УБГ 64/015-18 від 08.02.2018 та одного контейнеру за договором №УБГ 182/015-18 від 23.03.2018 грошові кошти 1528450,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що спираючись на умови закупівель, положень документацій по допорогових закупівлях та відповідних договорів поставок, тара за договорами у кількості 11 штук 20-футових контейнерів - визначається як зворотна. Однак, всупереч нормам цивільного законодавства, а саме ст.ст. 400, 526 Цивільного кодексу України, відповідач не виконав своїх обов`язків щодо негайного повернення тари за договорами, тобто відповідач на момент подання цього позову не повернув тару у формі 20-футових контейнерів в кількості 11 штук. До того ж позивачу стало відомо, що зазначена тара у відповідача відсутня (продана), тому позивач вимушений звернутись за захистом своїх прав та інтересів до суду із вимогою відшкодування вартості неповернутої тари.

Нормативно позов обґрунтований ст.ст. 11, 202, 203, 215, 216, 253, 254, 257, 328, 329, 400, 509, 526, 598, 685, 712 ЦК України та ст.ст. 173, 174, 222, 265 ГК України. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 11.11.2019 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

29.11.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позову вказує на те, що у документації допорогової закупівлі не передбачено порядок, умови та відповідальність за не повернення відповідачем тари. За результатами проведення допорогової закупівлі між позивачем та відповідачем укладено наступні договори поставки: №УБГ35/015-18 від 30.01.2018, №УБГ64/015-18 від 08.02.2018, №УБГ182/015-18 від 23.03.2018. Умовами вищевказаних договорів зобов`язання щодо тари врегульовано наступними положеннями: п.5.16 вищевказаних договорів визначено, що "Порядок і строки повернення тари, умови розрахунків за тару обумовлюються у Специфікації"; п.9 Специфікації №1 (додаток №1 до вищевказаних договорів) визначено, що "Тара - не зворотна". За таких обставин, під час підписання договорів сторони, будучи вільними у виборі умов договору, домовились, що тара є незворотною. Посилання позивача на порушення відповідачем ст.ст. 400, 526 ЦК України є безпідставними та такими, що порушують приписи ст.ст. 6, 11, 627 ЦК України в частині вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Недоречним є посилання позивача на наказ Мінекономіки "Про затвердження Порядку збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки)" від 02.10.2001 № 224, оскільки він не стосується предмету спору та є обов`язковим для виконання лише підприємствами ... всіх форм власності, які використовують тару (упаковку), здійснюють діяльність, пов`язану з її збиранням, сортуванням, транспортуванням, переробкою та утилізацією, а також імпортерів продукції у тарі (упаковці). Розрахунок вартості контейнерів є безпідставним, законодавчо не обґрунтованим, та таким, що зроблений позивачем без врахування вимог Податкового кодексу України щодо активів.

У судовому засіданні 02.01.2020 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 02.01.2020 представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд встановив наступне.

30.01.2018, 08.02.2018 та 23.03.20189 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-латвійське підприємство Хімімпекс" (позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі Філії Бурове управління "Укрбургаз" ПАТ "Укргазвидобування" (відповідач, покупець) були укладені договори поставки №УБГ35/015-18, №УБГ64/015-18 та №УБГ182/015-18 відповідно (далі - договори).

Згідно до п.1.1 договорів, постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації (далі - товар), що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно п. 1.2 договорів, найменування товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікації, (далі - специфікація).

Відповідно до розділу 3 договорів, ціна цього договору вказується в специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ. Загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до цього договору.

У розділі 4 договорів сторони обумовили, що розрахунки проводяться шляхом: оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунку на оплату товару та підписаного сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника, з урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених у специфікації. До рахунка додаються: підписаний уповноваженими представниками сторін акт приймання-передачі товару або видаткова накладна.

Відповідно до п. 5.1 договорів, строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в графіку поставки та специфікації до цього договору.

Згідно до п. 5.2 договорів, датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.16 договорів, порядок і строки повернення тари, умови розрахунків за тару обумовлюються у специфікації.

Відповідно до п. 10.1 договорів, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до повного виконання сторонами зобов`язань.

Як свідчать матеріали справи, вказані договори скріплені печатками сторін та підписаним уповноваженими особами.

30.01.2018 між сторонами була підписана Специфікація №1 Додаток №1 до Договору №УБГ35/015-18 від 30.01.2018, відповідно до умов якої, загальна вартість товару, що поставляється по цій специфікації, складає: 5941418,00 грн., у т.ч. ПДВ 990236,40 грн. Умови поставки Товару: DDP: станція (склад) кінцеве місце призначення: 63303, Харківська обл., м. Красноград, вул. Українська, 165, Красноградська база ВТЗіК. БУ "Укрбургаз". Строк поставки товару: відповідно до графіку поставки товару. Умови та строки оплати: оплата по факту поставки протягом 30 календарних днів з дати постачання. Транспортні витрати: транспортні витрати по доставці товару в місце призначення (при умовах поставки DDP) включені в ціну товару (предмету закупівель). Гарантія на товар становить: 12 місяців з дати поставки Товару. Виробник товару: Китай, ЛАНДОІЛ Кемікал Груп. Рік виготовлення Товару: 2017р.-2018р., але не більше 12 місяців з дати постачання. Вимоги до тари та упаковки: пакування-поліпропіленовий або паперовий багатошаровий мішок з поліетиленовою вкладкою вагою 20-25 кг. складені на палетах у вологозахищеному виконанні складені в 20 футовий контейнер (ціна пропозиції включає вартість тари та упаковки). Тара - не зворотна. Допустиме відхилення при відвантаженні:-0,1%+0,1%.

08.02.2018 мі сторонами була підписана Специфікація №1 Додаток №1 до Договору №УБГ64/015-18 від 08.02.2018, відповідно до умов якої: загальна вартість товару, що поставляється по цій специфікації, складає: 6636000,00 грн., у т.ч. ПДВ 1106000,00 грн. Умови поставки Товару: DDP: станція (склад) кінцеве місце призначення: 63303, Харківська обл., м. Красноград, вул. Українська, 165, Красноградська база ВТЗіК. БУ "Укрбургаз". Строк поставки товару: відповідно до графіку поставки товару. Умови та строки оплати: оплата по факту поставки протягом 30 календарних днів з дати постачання. Транспортні витрати: транспортні витрати по доставці товару в місце призначення (при умовах поставки DDP) включені в ціну товару (предмету закупівель). Гарантія на товар становить: 12 місяців з дати поставки Товару. Виробник товару: Китай, ЛАНДОІЛ Кемікал Груп. Рік виготовлення Товару: 2017р.-2018р., але не більше 12 місяців з дати постачання. Вимоги до тари та упаковки: пакування-поліпропіленовий або паперовий багатошаровий мішок з поліетиленовою вкладкою вагою 20-25 кг. складені на палетах у вологозахищеному виконанні складені в 20 футовий контейнер (ціна пропозиції включає вартість тари та упаковки). Тара - не зворотна. Допустиме відхилення при відвантаженні:-0,1%+0,1%.

23.03.2018 між сторонами була підписана Специфікація №1 Додаток №1 до Договору №УБГ182/015-18 від 23.03.2018, відповідно до умов якої: загальна вартість товару, що поставляється по цій специфікації, складає: 4201095,00 грн., у т.ч. ПДВ 700182,50 грн. Умови поставки Товару: DDP - станція (склад) призначення: 63303, Харківська обл., м. Красноград, вул. Українська, 165, Красноградська база ВТЗіК. БУ "Укрбургаз". Строк поставки товару: згідно графіку поставки з правом дострокового постачання. Умови та строки оплати: по факту поставки протягом 30 календарних днів. Транспортні витрати: транспортні витрати по доставці товару в місце призначення (при умовах поставки DDP) включені в ціну товару (предмету закупівель). Гарантія на товар становить: не менше 12 місяців з дати поставки Товару. Виробник товару: Китай, ЛАНДОІЛ Кемікал Груп. Рік виготовлення Товару: 2017р.-2018р., але не більше 12 місяців з дати постачання. Вимоги до тари та упаковки: пакування-поліпропіленовий або паперовий багатошаровий мішок з поліетиленовою вкладкою вагою 20-25 кг. складені на палетах у вологозахищеному виконанні складені в 20 футовий контейнер (ціна пропозиції включає вартість пакування).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаних договорів, позивачем було здійснено поставку товару, що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та прибутковими ордерами (т. 1 а.с. 13-57).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач стверджував, що відповідач не виконав своїх обов`язків щодо негайного повернення тари за вказаними договорами, тобто відповідач на момент подання цього позову не повернув тару у формі 20-футових контейнерів в кількості 11 штук. До того ж позивачу стало відомо, що зазначена тара у відповідача відсутня (продана), тому позивач вимушений звернутись за захистом своїх прав та інтересів до суду із вимогою відшкодування вартості неповернутої тари.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 685 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар у тарі та (або) в упаковці, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу або не випливає із суті зобов`язання.

Як зазначалося вище по тексту рішення, у п. 5.16 спірних договорів, сторони обумовили, що порядок і строки повернення тари, умови розрахунків за тару обумовлюються у специфікації.

У Специфікації №1 Додаток №1 до Договору №УБГ35/015-18 від 30.01.2018 та Специфікації №1 Додаток №1 до Договору №УБГ64/015-18 від 08.02.2018 (п. 9 специфікацій) сторони визначили тару як не зворотну.

У Специфікації №1 Додаток №1 до Договору №УБГ182/015-18 від 23.03.2018, сторонами визначені вимоги до тари та упаковки: пакування - поліпропіленовий або паперовий багатошаровий мішок з поліетиленовою вкладкою вагою 20-25 кг, складені на палетах у вологозахищеному виконанні складені в 20 футовий контейнер (ціна пропозиції включає вартість пакування). У видатковій накладній №РН-0000443 від 10.09.2018, складеної на виконання умов договору №УБГ182/015-18 від 23.03.2018 сторони у графі "Товар" визначили тару як зворотну. Разом з тим, як вбачається з копії декларації (форма МД-2) до поставки товару 28.08.2018 - упаковка (паперові багатошарові мішки з поліпропіленовим вкладишем, дерев`яні палети додатково обмотані картоном та термоусадочною плівкою, 20-ти фунтовий стандартний контейнер) входить у вартість товару. Отже, виходячи зі змісту договору №УБГ182/015-18 від 23.03.2018, специфікації №1 до нього, суд робить висновок, що за вказаним договором вартість пакування та тари входить у вартість товару, а тара - 20-ти фунтовий стандартний контейнер, відповідно, є не зворотною.

Окрім того, суд зазначає наступне.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 1528450,00 грн. в якості відшкодування вартості неповернутої тари. В обґрунтування вказаної суми, позивач вказує на те, що у відповідності до шаблонного інвойсу від 05.11.2018 UAB "Interchemas" Joint-Stock-Company, згідно якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-латвійське підприємство "Хімімпекс" було придбано у UAB "Interchemas" Joint-Stock-Company 20-футовий контейнер Dry Van 20 ZIMU1085906, вартість такого контейнера, складає 5 000 (п`ять тисяч) євро 00 євроцентів. На підставі зазначеного та враховуючи той факт, що для здійснення поставки за договорами позивачем використовувались контейнери того ж класу та номенклатури, що зазначений в інвойсі від 05.11.2018, позивач робить висновок, що загальна сумарна вартість кожного з контейнерів за 11 поставками за спірними договорами складає еквівалент 55000,00 євро, що за курсом НБУ станом на 05.11.2019 складає 1528450,00 грн.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України). Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивачем суду не надано жодного доказу на підтвердження вартості контейнера, в якому здійснювалась поставка.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі та надана їм правова оцінка. Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010).

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позивач не обґрунтував і не довів свої позовні вимоги, а тому у позові слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-латвійське підприємство "Хімімпекс" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18А, ).

Відповідач - Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі Філії Бурове Управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (63304, Харківська область, Красноградський район, м. Красноград, вул. Полтавська, 86, ).

Повне рішення підписано 09 січня 2020 року.

Суддя О.В. Погорелова