ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2020 року Справа № 912/3230/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 415а

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Дарміна М.О., Березкіної О.В.

секретар судового засідання Грачов А.С.

за участю представників сторін

від відповідача: Патрікан О.М адвокат, ордер серії КР №138560 від 15.10.2019;

від позивача: Мельников Д. О. представник, витяг з ЄДРЮОФОПГФ ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Спецагролізинг" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 04.07.2019 у справі №912/3230/18 (колегія суддів у складі головуючого судді Кабакової В.Г., суддів Глушкова М.С., Макаренко Т.В., повне рішення складено 11.07.2019)

за позовом Державного підприємства "Спецагролізинг", м. Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Слабоспіцького Анатолія Миколайовича, смт Смолине Маловиськівського району Кіровоградської області

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позовних вимог та рішення суду.

1.1. В грудні 2018 року Державне підприємство "Спецагролізинг" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Слабоспіцького Анатолія Миколайовича (надалі - відповідач) та просило визнати недійсним договір про надання послуг від 21.12.2015 з моменту укладення, з покладенням на відповідача судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням порядку укладення договору, а саме статей 1, 2, 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (в редакції на час виникнення спірних відносин) та укладення оспорюваного договору та низки інших договорів без проведення процедур, визначених цим Законом, подрібнення предмету договорів з метою уникнення таких процедур укладення договору, оскільки дії сторін охоплено одним волевиявленням і мали на меті одні і ті самі наслідки. Вважає, що відповідно до статей 203, 215 Цивільного кодексу України наявні підстави для визнання договору недійсним.

1.2. Відповідач проти позову заперечував, вказував, що договір від 21.12.2015 укладено на виконання робіт по обслуговуванню та ремонту сільськогосподарської техніки, тому сторонами не перевищено встановленої Законом України "Про здійснення державних закупівель" вартості робіт в 1 500 000 грн, з врахуванням якої необхідно проводити процедуру публічних закупівель.

1.3. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 04.07.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Кабакової В.Г., суддів Глушкова М.С., Макаренко Т.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд вказав на відсутність підстав, встановлених ст. 203, 215 ЦК України для визнання договору недійсним, оскільки позивачем не доведено, що він є замовником в розумінні ст. 1, 2, 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", що закупівлі були здійснені за державні кошти, та при укладанні оспорюваного договору порушено вимоги Закону щодо визначеної суми закупівель.

1. Доводи апеляційної скарги та відзиву.

2.1. Позивач подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

2.2. Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- міркування суду про відсутність доказів, що при спірних закупівлях позивач виконував функції забезпечення потреб держави і використання ним бюджетних коштів, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки статутом позивача підтверджується, що 100% статутного капіталу позивача належить державі, позивач створений центральним органом виконавчої влади з метою реалізації державної політики в агропромисловій сфері і діє на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №648, якою затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для фінансової підтримки заходів в агропромисловому комплексі на умовах фінансового лізингу;

- саме відповідач, а не суд повинен був доводити свої заперечення щодо джерел фінансування, а суд протиправно не взяв до уваги, що відповідно до статуту він не міг діяти в інший спосіб, ніж на виконання своїх статутних завдань, які фінансуються виключно за рахунок бюджетних асигнувань;

- в цивільному законодавстві діє презумпція вини, спростування аргументів, викладених у позовній заяві, покладається на відповідача, проте відповідач не надав жодних доказів на підтвердження правомірності під час укладання спірного договору, а позивачем доведено, що за період з 25.11.2015 по 01.09.2016 між сторонами укладено шість тотожних за своїм змістом договорів про надання послуг на загальну суму 1 015 715,00 грн, що суперечить вимогам Закону України "Про здійснення державних закупівель";

- суд не врахував при ухваленні судового рішення забезпечення розумного балансу між приватними та публічними інтересами, особливості предмету спору, складність справи, значення розгляду справи для сторін.

2.3. Відповідач надав відзив та проти доводів апелянта заперечив. Вказує, що позивач утворений з метою здійснення господарської діяльності на комерційній основі та отримання прибутку, тому в спірних правовідносинах не може виступати як замовник в розумінні положень вимог Закону України "Про здійснення державних закупівель" (який був чинним на час укладення договору). На виконання спірного договору було складено всього три акти на загальну суму 41 100,00 грн, що не перевищує максимальний поріг, визначений вище вказаним Законом. Предметом спірного договору та договорів від 04.04.2016, 01.06.2016, 02.06.2016, 29.06.2016 є різні комбайни, дані договори між собою не пов`язані, за ними були надані різні послуги, тому і в цій частині доводи апелянта безпідставні. Договірні відносини, що склалися між сторонами, не стосувалися фінансового лізингу комбайнів, тому не пов`язані з бюджетними коштами.

3. Процедура розгляду в суді апеляційної інстанції.

3.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи колегією суддів у складі головуючого судді Антоніка С.Г., суддів Березкіної О.В., Дарміна М.О. ухвалою від 16.09.2019 було відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 16.10.2019, відкладено на 13.11.2019.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Антоніка С.Г. у справі здійснено повторний автоматизований розподіл, за наслідками якого визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Березкіної О.В., Дарміна М.О. Ухвалою від 14.11.2019 означена колегія прийняла справу до свого провадження, судове засідання призначено на 09.12.2019 та було оголошено перерву до 14.01.2020.

Справа слухалася в режимі відеоконференції.

Представники сторін в судових засіданнях підтримали відповідно доводи апеляційної скарги та відзиву.

4. Обставини, встановлені судом.

4.1.Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обґоворивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, 21.12.2015 між ДП "Спецагролізинг", як замовником, та ФОП Слабоспіцьким А.М., як виконавцем, було укладено договір про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту сільськогосподарської техніки (надалі - Договір від 21.12.2015, а.с. 102-103 т.1) на наступних умовах:

- виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику послуги з перевезення, проведення діагностики, технічного обслуговування та ремонту сільськогосподарської техніки - 4 (чотирьох) зернозбиральних комбайнів КЗС-812СХ, зав.номер 323, 289, 324 та 330 (далі - Техніки) та їх складових частин, у тому числі з використання матеріалів (запасних частин) як замовника, так і спеціально замовлених виконавцем. Замовник бере на себе зобов`язання прийняти й оплатити ці послуги, а також вартість використаних матеріалів (запасних частин) виконавця в розмірі, строки та в порядку, що передбачені умовами Договору (п. 1.1. Договору від 21.12.2015);

- перелік робіт з технічного обслуговування та/або ремонту, а також перелік матеріалів, що використовуються, вказуються в актах приймання-передачі наданих послуг, які є невід`ємною частиною Договору (п. 1.2. Договору від 21.12.2015).

- вартість послуг погоджується сторонами щодо кожного виду робіт і вказується в акті приймання-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною Договору. Крім вартості послуг, зазначених в п.2.1. Договору, замовник оплачує виконавцю вартість матеріалів (запасних частин) використаних ним для виконання п.1.1. Договору, вартість яких, вказується в акті приймання-передачі наданих послуг (п.п. 2.1., 2.2. Договору від 21.12.2015).

- акти приймання-передачі наданих послуг можуть надаватись виконавцем замовнику частинами, по мірі виконання певних етапів проведення перевезення, діагностики, технічного обслуговування, ремонту техніки, тощо (п. 2.4. Договору від 21.12.2015).

- оплата послуг і матеріалів (запасних частин) здійснюється замовником шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця після підписання сторонами акта приймання-передачі наданих послуг (п. 2.5. Договору від 21.12.2015).

- договір набуває чинності з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним Договором (п. 8.1. Договору від 21.12.2015).

4.2. Про виконання умов Договору від 21.12.2015 сторонами підписано Акти прийому-передачі наданих послуг за Договором від 21.12.2015 (а.с. 85-87 т.1) від 22.12.2015 на суму 15000,00 грн, від 06.01.2016 на суму 14100,00 грн та від 18.01.2016 на суму 12000,00 грн. В них зазначено про виконання таких робіт (послуг): завантаження, перевезення та розвантаження 4-х зернозбиральних комбайнів КЗС-812СХ, зав. Номер 323, 289, 330 та 324 та їх складових частин, діагностика цих комбайнів та їх складових частин, проведення розбірки та дефектування паливного обладнання двигунів.

4.3. Позивачем здійснена повна оплата цих послуг, що підтверджується виписками по банківському рахунку за 24.12.2015, 12.01.2016 та 18.01.2016.

4.4. Матеріалами справи також підтверджується, що між сторонами були укладені і інші договори про надання послуг з перевезення, проведення діагностики, технічного обслуговування та ремонту сільськогосподарської техніки, а саме: від 25.11.2015, який є предметом спору у справі №912/2647/18, що до цього часу розглядається Господарським судом Кіровоградської області; від 04.04.2016, від 01.06.2016, від 02.06.2016, від 29.06.2016, які були предметом спору у справі №912/1316/19, та рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17.07.2019, залишеним без змін Постановою Центрального апляційного господарського суду від 04.11.2019, було відмовлено у визнанні їх недійсними.

4.5. Посилаючись на те, що ДП "Спецагролізинг" є державним підприємством, засновником і єдиним власником якого є Міністерство аграрної політики та продовольства України, протягом строку дії договору сторонами складено низку актів про виконані послуги з обслуговування комбайнів на загальну суму, що перевищує встановлений Законом України "Про здійснення державних закупівель" рівень ціни договору, що підтверджується актами прийому-передачі наданих послуг за період з січня 2016 по липень 2016, а тому укладення такого Договору вимагає виконання певної передбаченої законом процедури. Порушення такої процедури є підставою для визнання договору недійсним, що і є предметом спору у даній справі.

5. Застосоване законодавство та оцінка аргументів сторін і висновків суду першої інстанції.

5.1. Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами. Між сторонами були наявні господарські відносини підряду та відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона підрядник зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

5.2. Способи захисту порушених прав визначені у ст. 16 Цивільного кодексу України, зокрема право може бути захищено шляхом визнання договору недійсним.

Згідно з частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

5.3. Відповідно до частин 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом частині 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

5.4. Підставою визнання договору недійсним позивач зазначає невідповідність процедури його укладення Закону України "Про здійснення державних закупівель" від 10.04.2014 №1197-VII (в редакції на час укладення спірного Договору).

5.5. Відповідно до положень Закону України "Про здійснення державних закупівель":

договір про закупівлю - договір, який укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари;

замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

послуги - будь-який предмет закупівлі (крім товарів і робіт), зокрема, транспортні послуги, освоєння технологій, наукові дослідження, науково-технічні (експериментальні) розробки, медичне та побутове обслуговування, лізинг, найм (оренда), а також фінансові та консультаційні послуги, поточний ремонт (п.п. 4, 9, 20 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до положень частини 1 статті 2 Закону України "Про здійснення державних закупівель" цей Закон застосовується до всіх замовників та закупівель товарів, робіт та послуг за умови, що вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1 мільйон 500 тисяч гривень.

В силу приписів частини 5 статті 2 Закону України "Про здійснення державних закупівель" забороняється укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Згідно із частинами 1, 4 статті 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" договір про закупівлю укладається в письмовій формі відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Забороняється укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом.

5.6. Відповідно до Статуту Державного підприємства "Спецагролізинг" в редакції станом на 12.07.2018 підприємство є державним підприємством, заснованим на державній власності та входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України і підзвітний йому.

У пункті 3.1 Статуту Державного підприємства "Спецагролізинг" визначено, що підприємство створене з метою здійснення господарської діяльності на комерційній основі для задоволення державних, суспільних та власних потреб, а саме з метою сприяння матеріально-технічному забезпеченню аграрно-промислового комплексу України, реалізації державної політики в агропромисловій сфері, забезпечення ефективного функціонування і розвитку виробництва шляхом передачі товаровиробникам на умовах лізингу сільськогосподарської техніки та обладнання, надання виробничих послуг, організації технічного сервісу, з метою отримання прибутку та реалізації положень Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для фінансової підтримки заходів в агропромисловому комплексі на умовах фінансового лізингу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 648 (із змінами та доповненнями) тощо.

Предметом діяльності Державного підприємства "Спецагролізинг" є, зокрема, фінансовий лізинг.

5.7. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №648 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для фінансової підтримки заходів в агропромисловому комплексі на умовах фінансового лізингу (надалі - Порядок №648 від 28.07.2010, Порядок).

Згідно пункту 1 Порядку №648 від 28.07.2010 цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінагрополітики за програмою "Фінансова підтримка заходів в агропромисловому комплексі на умовах фінансового лізингу" (далі - бюджетні кошти), для забезпечення суб`єктів господарювання (далі - лізингоодержувачі) племінними нетелями та коровами, а також вітчизняною сільськогосподарською технікою і обладнанням (надалі - техніка). Головним розпорядником бюджетних коштів і відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінагрополітики, одержувачем бюджетних коштів - державне підприємство "Спецагролізинг" (далі - лізингодавець).

Пунктом 3 Порядку визначено, що бюджетні кошти надаються на поворотній основі на підставі угод між Мінагрополітики і лізингодавцем. Закупівля техніки, племінних нетелей та корів за бюджетні кошти здійснюється в установленому законом порядку.

Згідно з пунктом 4 Порядку Мінагрополітики на підставі договору про надання безвідсоткової позики перераховує бюджетні кошти із свого реєстраційного рахунка, відкритого у Казначействі, на рахунок 3712 "Рахунки інших клієнтів Казначейства", відкритий лізингодавцем у Казначействі. Лізингодавець використовує бюджетні кошти для проведення розрахунків з постачальниками на підставі договорів поставки. Повернення бюджетних коштів здійснюється шляхом перерахування частини лізингових платежів від лізингоодержувачів до лізингодавця на підставі договорів фінансового лізингу.

За пунктом 5 Порядку лізингоодержувачі відповідно до умов договору фінансового лізингу вносять плату (лізингові платежі), що складається із сум відшкодування частини вартості предмета лізингу та сум винагороди лізингодавця за техніку, племінних нетелей та корів, що передаються на умовах фінансового лізингу, яка становить 5 відсотків річних невідшкодованої вартості предмета лізингу. Лізингові платежі в частині відшкодування вартості техніки, племінних нетелей та корів вносяться лізингоодержувачами на рахунок лізингодавця, відкритий в органах Казначейства. Казначейство перераховує зазначені кошти протягом трьох робочих днів на рахунки, відкриті в органах Казначейства для обліку надходжень державного бюджету відповідно до законодавства. Кошти, що надходять як комісія за передані в лізинг техніку, племінні нетелі та корови, використовуються лізингодавцем згідно із затвердженим фінансовим планом.

5.8. З наведеного суд доходить висновку, що позивач є державним комерційним підприємством, частину доходу від лізингу використовує згідно із затвердженим фінансовим планом, оспорюваним договором не визначено, а позивачем не доведено, що спірні роботи по ремонту комбайнів були замовлені саме за рахунок бюджетних коштів, що ці послуги забезпечують саме потреби держави, а не власні потреби Державного підприємства "Спецагролізинг", тому висновок суду першої інстанції, що позивач не є замовником в розумінні ст. 1 Закону України "Про здійснення державних закупівель" є правомірним.

Доводи апелянта про те, що вказані обставини повинен доводити саме відповідач, не грунтуються на положеннях ст. 13, 74 ГПК України, які передбачають, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Оскільки саме позивач посилається в своїй позовній заяві на порушення вимог Закону при укладенні оспорюваного договору, то він і повинен довести всі складові, що були визначені цим Законом, для його застосування.

5.9. Крім того, суд зазначає, що за спірним договором було надано послуг на загальну суму 41 100,00 грн, що не перевищує поріг закупівель 200 000 грн, визначений Законом.

Місцевий господарський суд вірно зазначив, що за названими позивачем договорами, що були укладені між сторонами впродовж 25.11.2015 29.06.2016 року були різні предмети цих договорів за кожним договором інші комбайни з іншими заводськими номерами. Договори укладалися протягом тривалого часу по мірі необхідності ремонту вказаної сільгосптехніки. Позивачем не стверджується, що вказані комбайни були передані відповідачу одночасно та одночасно визначені всі необхідні роботи по їх ремонту.

Тому доводи апелянта щодо навмисного подрібнення предмету закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Судом також не визнано недійсними наступні укладені сторонами договори від 04.04.2016, від 01.06.2016, від 02.06.2016, від 29.06.2016, які були предметом розгляду у справі №912/1316/19.

Щодо доводів апелянта про те, що в актах виконаних робіт були вказані комбайни, які були предметом різних договорів, апеляційний суд зазначає, що недійсність договору визначається на момент його укладання, а не за наслідками виконання/невиконання. Відносно спірного договору в актах зазначені саме ті комбайни, ремонт яких і був предметом договору, а оцінка надання послуг за іншими договорами, зокрема і щодо включення робіт/послуг, що не були предметом договору, повинна надаватися посадовою особою позивача при підписанні актів та оплаті цих послуг, чи в разі спору щодо обсягів послуг судом.

5.10. За встановлених обставин справи та наведених положень чинного на час укладання оспорюваного договору законодавства суд не вбачає порушень Закону України "Про здійснення державних закупівель" при укладенні оспорюваного договору та підстав для визнання його недійсним відповідно до ст.215 ЦК України.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

6.1. Відповідно до ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

6.2. З огляду на встановлені обставини справи та наведені положення чинного законодавства апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підлягає залишенню без змін.

7. Судові витрати.

7.1. Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Спецагролізинг» на рішення Господарському суду Кіровоградської області від 04.07.2019 у справі №912/3230/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарському суду Кіровоградської області від 04.07.2019 у справі №912/3230/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд цієї апеляційної скарги покласти на апелянта - Державне підприємство «Спецагролізинг».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 20 січня 2020 року.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін