ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2020м. ДніпроСправа № 904/5066/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Кулеба Т.Ю., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "Реагент", м. Дніпро

про стягнення пені за Договором поставки в розмірі 2 160,00 грн.

Представники:

Від позивача не з`явився - представник

Від відповідача Годованець Є.О. - представник

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "Реагент" про стягнення пені за Договором поставки в розмірі 2 160,00 грн.

Позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "Реагент" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" штрафні санкції за договором у розмірі 2 160,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачем строків поставки продукції.

Ухвалою від 06.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

13.11.2019 відповідач надав до суду відзив на позов в кому просить суд відмовити в задоволенні позову та застосувати строки позовної давності.

В якості доказів відповідач надав копії листів № 041-5-10/9184 від 26.10.2017 та № 041-5-10/4692 від 25.05.2018, якими відповідач на особисте прохання вантажоодержувача позивача змінив строки постачання 12 тонн ОДФК на листопад 2017 року, тому відповідач поставив 15 тонн ОДФК на адресу ВП "Рівненська АЕС" 03.11.2017.

Позивач 25.11.2019 надав до суду відповідь на відзив в якій заперечив проти доводів викладених відповідачем у відзиві та просив суд задовольнити позов повністю.

Листи № 041-5-10/9184 від 26.10.2017 та № 041-5-10/4692 від 25.05.2018 позивач не розцінює як юридично значимий документ щодо внесення змін до Договору.

Ухвалою суду від 28.11.2019 справу призначено до розгляду в засіданні на 17.12.2019.

13.12.2019 відповідач надав пояснення до відзиву в яких зазначив, що відповідно до умов п. 5.2 договору № 53-129-01-17-01139 від 21.08.2017, позивач повідомлений про заплановану дату поставки, це підтверджується листом № 041-5-10/9184 від 26.10.2017 та листом № 041-5-10/4692 від 25.05.2018, в яких вантажоодержувач позивача сам змінив строки поставки 12 тон товару на листопад 2017, призначив сам новий власний строк поставки цього товару, також відповідач просив застосувати строки позовної давності.

16.12.2019 позивач надав до суду пояснення, в якому зазначив, що листування між підрозділами є внутрішніми взаємовідносинами між підрозділами компанії ДП "НАЕК "Енергоатом" і не стосується господарських відносин за договором між позивачем і відповідачем щодо породження будь-яких юридичних наслідків для сторін договору.

Що стосується листа ВП "РАЕС" від 25.05.2018 № 041-5-10/4692, позивач зазначає, що згідно змісту, вантажоодержувач підтверджує, що відповідальним за виконання договору є сам ВП "Атомкомплект". Лист від 26.10.2017 № 041-5-10/9184 жодним чином не впливає на факт порушення відповідачем строку поставки, не звільняє його від відповідальності від порушення строку поставки, жодним чином не свідчить про підстави які звільняють від відповідальності за порушення зобов`язань.

Даний лист направлений позивачу відповідачем через декілька місяців після встановлення строку поставки і відповідно виконання своїх зобов`язань відповідачем (листопад 2017 року). містить лише інформацію щодо надсилання листа від 26.10.2018 № 041-5-10/9184 на адресу позивача, тому незрозуміла аргументація відповідача, яким саме чином даний лист може вплинути на звільнення його від відповідальності, як постачальника продукції за договором.

Також позивач зазначає, що він не заперечує щодо факту отримання вказаного листа від 26.10.2017, однак наголошує , що посилання відповідача у відзиві на позов на те, що позивач переніс строки поставки на особисте прохання вантажоодержувача не відповідає дійсності.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що між позивачем та відповідачем не укладалось додаткової угоди до договору, відповідно до якої строк поставки могло бути змінено.

Ухвалою від 17.12.2019 відкладено розгляд справи на 08.01.2019.

Позивач у судове засідання не з`явився, в поясненнях наданих 16.12.2019 просив справу розглядати без його участі.

Відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов та доповненнях до відзиву.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 08.01.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд встановив.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних з укладенням договору, встановлення факту поставки товару, встановлення факту невиконання відповідачем умов договору в частині своєчасної поставки товару та правомірності вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій за прострочення поставки товару.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2017 між Державним підрозділом "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "Реагент" (далі - постачальник, відповідач) укладено договір поставки №53-129-01-17-01139 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується в порядку і на умовах , визначених у Договорі, поставити кислоту 1-гідроксиетилідендифосфонову (ОДФК) виробництва Henan Qingshuiyuan Technology Co., Ltd., Китай )далі - продукція) для потреб ВП "Рівненська АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом", а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію.

Згідно із пункту 1.2. договору найменування одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначено в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору.

Сума договору складає 1 620 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 270 000,00 грн. (п. 3.1. договору).

У відповідності до п. 3.2. договору ціна за кожну одиницю продукції встановлена в національній валюті України і зазначена в специфікації.

Пунктом 3.4. договору встановлено, що умови договору можуть бути змінені в прядку, встановленим чинним законодавством, з урахуванням вимог ст. 36 ЗУ "Про публічні закупівлі".

Оплата поставленої продукції за специфікацією здійснюється покупцем за кожну партію, що поставляється, протягом 30 робочих днів від дати підписання акту приймання-передачі поставленої продукції (п. 4.2. договору).

Строк поставки продукції зазначений в специфікації. За погодженням сторін допускається дострокова поставка та поставка продукції партіями (п. 5.1. договору).

У відповідності до п. 5.2. договору поставка продукції згідно специфікації здійснюється автомобільним транспортом на умовах DDP - Рівненське відділення ВП "Складське господарство" (м. Вараш, Рівненської області) (далі - вантажоодержувач) згідно Інкотермс 2010. Постачальник не пізніше, ніж за три дні до відвантаження продукції, письмово повідомляє покупця про заплановану дату поставки продукції, із зазначенням номенклатури та вартості партії продукції, що поставляється.

Згідно п. 5.4. договору датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача.

Пунктом 5.7. договору встановлено, що приймання продукції здійснюється безпосередньо вантажоодержувачем на його складі, у відповідності до супровідних документів.

Покупець зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленої продукції; приймати поставлену продукцію у відповідності до умов договору (п.п. 6.1., 6.1.1., 6.1.2. договору).

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку продукції у строки, встановлені договором (п.п. 6.3., 6.3.1. Договору).

Згідно п. 7.1. договору у разі невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність , передбачену чинним законодавством України та договором.

Пунктом 7.9. договору встановлено, що позовна давність, щодо стягнення штрафних санкцій передбачених п. 7.2, п. 7.3, п. 7.5 договору, встановлюється тривалістю у 2 роки.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.02.2018, а в частині оплати за поставлену продукцію, до повного розрахунку. Стосовно виконання гарантійних зобов`язань постачальника, передбачених договором, договір діє до закінчення терміну дії гарантії на продукцію (п. 10.1. договору).

Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього договору, та виконання діючих зобов`язань (п. 10.3. договору).

На виконання умов договору сторонами підписано специфікацію №1 на поставку товару на суму 1 620 000,00 грн., з термінами поставки 12 тон - вересень 2017, 12 тон - жовтень 2017, 3 тони - листопад 2017 (а.с. 31).

Відповідно до видаткової накладної № 7 875 від 21.09.2017 відповідачем позивачеві поставлено 12 тон товару на суму 720 000,00 грн. (а.с. 32 ), що підтверджується Актом приймання-передачі від 28.09.2017, який підписаний сторонами без заперечень (а.с. 33).

Відповідно до видаткової накладної 10 651 від 03.11.2017 відповідачем позивачеві поставлено товар у кількості 15 тон на суму 900 000,00 грн. (а.с. 34), що підтверджується Актом приймання-передачі від 08.11.2017, який підписаний сторонами без заперечень (а.с. 35).

Позивач у позовній заяві зазначає, що частина продукції на суму 720 000,00 грн. поставлена з простроченням на 3 дні, що стало підставою для нарахування суми пені у розмірі 2 160,00 грн.

27.04.2018 позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 5072/51 з вимогою сплатити суму пені за невчасно поставлений товар у розмірі 2 160,00 грн. (а.с. 36-37). Направлення претензії підтверджується описом (а.с. 38).

Відповідач відповіді на претензію не надав, суму пені не оплатив.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання, в частині своєчасної поставки продукції та просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 2 160,00 грн., що і є причиною виникнення цього спору.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено наступне: зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з умовами специфікації строк поставки товару на суму 720 000,00 грн. становить жовтень 2017 року.

Однак, всупереч зазначеним вимогам відповідач здійснив поставку продукції 03.11.2017 року, що підтверджується видатковою накладною № 10 651 від 03.11.2017.

Відтак, матеріалами справи підтверджений факт прострочення виконання зобов`язання відповідачем в частині своєчасного поставлення товару позивачу.

Виходячи з положень частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2. договору за порушення строку поставки продукції за договором постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості не поставленої в строк продукції за кожен день прострочення, але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь період прострочення виконання зобов`язання. За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

Судом встановлено, що товар поставлено позивачеві 03.11.2017, отже термін прострочення поставки становить 2 дні з 01.11.2017 по 02.11.2017.

На підставі викладено пеню необхідно нараховувати за період з 01.11.2017 по 02.11.2017 та її сума, що підлягає до стягнення становить 1 440,00 грн.

В частині стягнення пені у сумі 720,00 грн. слід відмовити.

Заперечення відповідача, щодо зміни строку поставки судом не приймаються, оскільки відповідно до п. 11.11. договору зміни до договору вносяться лише шляхом укладення додаткових угод (договорів). При зміні платіжних реквізитів, статусу платника податків, місцезнаходження однієї із сторін, уточнення (розшифрування) технічних характеристик матеріалів, пакувальних матеріалів, доповнення тексту договору вимогами щодо зазначення у договорі, первинних та розрахункових документах код товару згідно з УКТ ЗЕД та для послуг - коду послуги згідно з Державним класифікатором продукції дозволяється застосовувати письмове повідомлення, яке є невід`ємною частиною договору.

Також пунктом 12.1. договору встановлено, що специфікація, додаткові угоди та додатки до договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу за умови укладення їх у письмовій формі, підписання їх повноважними представниками і скріплення печатками обох сторін.

Однак, сторонами додатково угоди до спірного договору, щодо зміни строку поставки товару не підписувалось.

Крім того, Рівненська АЕС, на листи якої посилається відповідач, щодо зміни строків поставки, не є стороною Договору поставки № 53-129-01-17-01139 від 21.08.2017.

Посилання в її листах на перенесення строків поставки не може бути належним доказом погодження сторонами Договору поставки № 53-129-01-17-01139 від 21.08.2017 строку поставки товару визначеного специфікацією до вказаного договору.

Клопотання відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає на підставі наступного.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 258 цього Кодексу до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність тривалістю в один рік.

Пунктом 7.9. договору встановлено, що позовна давність, щодо стягнення штрафних санкцій передбачених п. 7.2, п. 7.3, п. 7.5 договору, встановлюється тривалістю у 2 роки.

Отже сторони у спірному договорі збільшили строк позовної давності та встановили його тривалістю у 2 роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов`язаний з моментом, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зокрема, за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом пред`явлення вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що визначене договором зобов`язання по поставці товару мало бути виконано відповідачем у жовтні 2017 року, отже, право на нарахування позивачем пені у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання за договором виникло 01.11.2017, отже кінцевий строк в який позивач повинен звернутися до суду - 01.11.2019.

До суду з вимогою про захист своїх порушених відповідачем прав позивач звернувся 30.10.2019, що підтверджується поштовою накладною на конверті (а.с. 41), в якому позовна заява надійшла на адресу Господарського суду Дніпропетровської області.

З викладено вбачається, що позивач з позовною вимогою звернувся до суду в межах позовного строку.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі сягненням з відповідача на користь позивача 1 440,00 грн. пені.

В частині стягнення пені у сумі 720,00 грн. слід відмовити.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "Реагент" про стягнення пені за Договором поставки в розмірі 2 160,00 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "Реагент" (49041, м. Дніпро, вул.. Трубових резервів, 6, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул.. Назарівська, 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 108, літ. А, ) пеню у сумі 1 440,00 грн. та 1 280,67 грн. - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "Реагент" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" пені у сумі 720,00 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.01.2020

Суддя Н.Г. Назаренко