ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2020 р. Справа№ 910/7659/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Чорногуза М.Г.

Секретар судового засідання: Мельничук О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача Туліголовець А.Л.,

від відповідача Ковриженко С.О.,

Харитончук О.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 (повний текст рішення складено 26.09.2019)

у справі №910/7659/19 (суддя Ващенко Т.М.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд"

до Акціонерного товариства "Сбербанк"

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У 2019 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Сбербанк" про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позову позивача зазначає, що відповідач неправомірно не прийняв в роботу акт заліку зустрічних однорідних вимог від 26.08.2014 року позивача з його контрагентом та не зняв з контролю експортно-імпортні операції на підставі вимог п. 4 постанови НБУ № 160 від 03.03.2015 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Акціонерне товариство "Сбербанк" зняти з валютного контролю зовнішньоекономічних операцій зовнішньоекономічні операції Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" за укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю "Технічна Компанія "Маніту" та Lely East Sp. z.o.o. контрактами № 01/07-14 від 01.07.2014 року, № Ек-2014 від 19.08.2014 року згідно вантажної митної декларації № 574896 від 21.08.2014 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Сбербанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з 2014 по 2018 роки включно була заборона на зняття банками з контролю експортних операцій клієнтів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а тому відсутня була бездіяльність відповідача щодо не зняття з валютного контролю зовнішньоекономічних операцій. При цьому місцевим господарським судом враховано, що з 07.02.2019 року постановою Правління НБУ від 3 січня 2019 року № 13 "Про затвердження Положення про валютний нагляд" знято заборону на зняття банками з контролю експортних операцій клієнтів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 року у справі №910/7659/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийшов до неправильного висновку, що у відповідача була відсутня бездіяльність по зняттю валютної операції з контролю, зокрема на думку скаржника, місцевий господарський суд не врахував тієї обставини, що відповідач сам визнав наявність звернення позивача з вимогою про зняття з валютного контролю експортну операцію. Крім того на думку скаржника судом першої інстанції також не враховано листа ГУ ДФС у м. Києві ДПІ Оболонського району №8122/10/26-54-22-30-27 від 09.04.2015 року, яким було встановлено відсутність порушень термінів розрахунків по експортно-імпортним операціям по акту заліку зустрічних однорідних вимог від 26.08.2014 року. Окрім цього позивач вважає, що судом першої інстанції порушено ч. 1, ст. 58 Конституції України, а саме звертає увагу, що заява про взаємозалік була підписана поза рамками обмежень, встановлених в п. 4 Постанови правління Національного банку України від 20.08.2014 року №515, яка вступила в дію 29.08.2014 року, а тому до неї не можуть застосовуватись обмеження, які були прийняті вже після 26.08.2014 року.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2019 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Хрипун О.О., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки, а саме звернутися з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

05.11.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 року відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" строк для подання апеляційної на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 року у справі №910/7659/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 року у справі №910/7659/19 та призначено розгляд справи на 05.12.2019 року.

22.11.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

28.11.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшла відповідь на відзив в якій останній просив задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.12.2019 року, у зв`язку з відпусткою судді Тарасенко К.В., сформовано для розгляду справи №910/7659/19 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Хрипун О.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 року у справі №910/7659/19 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено її розгляд на 16.01.2020 року.

В судовому засіданні 16.01.2020 року представник позивача надав усні пояснення по справі, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача надав усні пояснення по справі, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 06.04.2009 року між позивачем та відповідачем укладено Договір банківського рахунка № РКО-34210, за умовами якого Банк відкрив Клієнту поточний мультивалютний рахунок № 10 та здійснює розрахунково-касове обслуговування Клієнта. (а.с. 31-33).

В подальшому, 01.07.2014 року між ТОВ "Технічна компанія "Маніту" (правонаступником якого є позивач, що підтверджується статутом останнього, а.с. 16-26), як покупцем, та Lely East Sp. z.o.o., як продавцем, укладено контракт № 01/07-14, за умовами якого Lely East Sp. z.o.o. передає товар у власність позивача, а позивач сплачує за нього грошові кошти. (а.с. 37-39).

На підставі вказаного контракту № 01/07-14 від 01.07.2014 року на адресу позивача поставлено товар на суму 92 659, 00 євро за митною декларацією від 06.08.2014 року № 214591. (а.с. 45-47).

Також 19.08.2014 року між ТОВ "Технічна компанія "Маніту" (правонаступником якого є позивач, що підтверджується статутом останнього а.с. 16-26), як продавцем, та Lely East Sp. z.o.o., як покупцем був укладений контракт № ЕК-2014, за умовами якого позивач передає товар у власність Lely East Sp. z.o.o., а Lely East Sp. z.o.o. сплачує за нього грошові кошти. (а.с. 41-43).

На підставі вказаного контракту № ЕК-2014 від 19.08.2014 року на адресу позивача поставлено товар на суму 22 987, 49 євро за митною декларацією від 21.08.2014 року № 574896. (а.с. 48-50).

Також з матеріалів справи вбачається, що 21.08.2014 року до контрактів № ЕК-2014 від 19.08.2014 року та № 01/07-14 від 01.07.2014 року було внесено зміни щодо можливості припинення зобов`язання шляхом зустрічного зарахування вимог. (а.с. 40, 44).

26.08.2014 року між позивачем та Lely East Sp. z.o.o. було укладено угоду про залік зустрічних однорідних вимог на суму 22 984,49 євро. (а.с. 51).

Матеріали справи містять лист №321/5/50-41 від 24.10.2018 року з якого вбачається, що АТ «Сбербанк» у відповідь на запит ТОВ «Хай Філд» від 19.10.2018 року №157620666 повідомив, що на адресу відповідача надходив лист ГУ ДФС у м. Києві ДПІ Оболонського району від 09.04.2015 року №8122/10/26-54-22-30-27, в якому було зазначено, що порушень термінів розрахунків по експортно-імпортним операціям по акту заліку зустрічних однорідних вимог від 26.08.2014 року №б/н не встановлено. В свою чергу банку не прийняв в роботу акт заліку зустрічних однорідних вимог від 26.08.2014 року та не зняв з контролю експортно-імпортні операції за зазначеними контрактами на підставі вимог п. 4 Постанови НБУ №160 від 03.03.2015 року. (а.с. 52).

Крім того, в матеріалах справи наявний лист №205 від 31.10.2018 року, який позивач направив відповідачу та просив банк в найкоротші терміни зняти з контролю експортну операцію на підставі угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 26.08.2014 року на суму 22 984, 49. (а.с. 53-54).

Також наявний в матеріалах справи лист №221 від 22.11.2018 року, яким позивач спираючись на діюче на 26.08.2014 року законодавство України просив банк виконати належним чином свої зобов`язання та зняти з валютного контролю експортну операцію за контрактом №ЕК-2014 від 19.08.2014 року. (а.с. 55-56).

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що на думку позивача відповідач безпідставно не прийняв в роботу акт заліку зустрічних однорідних вимог від 26.08.2014 року позивача з його контрагентом та не зняв з контролю експортно-імпортні операції.

Місцевий господарський суд в свою чергу встановив відсутність наявної бездіяльності відповідача в таких діях, оскільки з 2014 по 2018 роки включно була заборона на зняття банками з контролю експортних операцій клієнтів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог з чим колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

У відповідності до Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136, в редакції, чинній станом на взяття відповідачем на облік і контроль експортних операцій позивача) відповідачем вказані експортні операції були взяті на облік та контроль.

20.08.2014 року Правлінням Національного банку України прийнято Постанову № 515 "Про врегулювання ситуацій на валютному ринку України" якою було установлено вимогу щодо обов`язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України. Надходження в іноземній валюті, зазначені в абзаці першому цього пункту, підлягають обов`язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України, у тому числі безпосередньо Національному банку України, у розмірі 100 відсотків. Вимога щодо обов`язкового продажу поширюється на надходження в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року № 34 (зі змінами), і в російських рублях. (а.с. 60-63).

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з Класифікатором іноземних валют до іноземної валюти першої групи входить євро.

Разом з тим, вже постановою Правління Національного банку України № 534 від 28.08.2014 року вносяться зміни до Постанови № 515 "Про врегулювання ситуацій на валютному ринку України", які починають діяти з 29.08.2014 року та якою Постанову № 515 доповнено пунктом 4 наступного змісту: У зв`язку із запровадженням вимоги щодо обов`язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону в розмірі 100 % уповноважені банки не можуть знімати з контролю експортні операції клієнтів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Надходження в іноземній валюті за експортними операціями клієнтів банку мають бути продані в повному обсязі згідно з порядком, визначеним у пункті 2 цієї постанови. (а.с. 64-66).

Вказані положення були закріплені також в постанові Правління НБУ від 03.03.2015 року № 160, № 410 від 13.12.2016 року "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", заборона на зняття банками з контролю експортних операцій клієнтів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог існувала до набрання чинності 07.02.2019 року постановою Правління НБУ від 3 січня 2019 року № 13 "Про затвердження Положення про валютний нагляд", яким такої заборони не встановлено.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що пунктом 1.10 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136, в редакції, чинній станом на 26.08.2014 року (дату здійснення взаємозаліку) було визначено, що експортна, імпортна операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов`язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання тощо.

Також пунктом 1.11 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136, в редакції, чинній станом на 26.08.2014 року (дату здійснення взаємозаліку) встановлено, що копії документів, що подаються резидентом до банків (у тому числі копії, перекладені на українську мову), засвідчуються власноручно підписом резидента (уповноваженої ним особи) та відбитком його печатки (за наявності).

Колегія суддів проаналізувавши встановлений вказаною Інструкцією порядок зазначає, що позивач, уклавши угоди про залік зустрічних однорідних вимог на суму 22 984,49 євро від 26.08.2014 року для зняття відповідачем з контролю експортних операцій клієнта (позивача) повинен був звернутися до банку (відповідача) з відповідною заявою та доданими до неї документів.

Окрім цього, враховуючи те, що з 29.08.2014 року на підставі Постанови НБУ № 534 від 28.08.2014 року була введена заборона знімати з контролю експортні операції клієнтів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, колегія суддів зазначає, що позивач для з зняття відповідачем з контролю експортних операцій клієнта (позивача) повинен був звернутися до банку (відповідача) з відповідною заявою саме до 29.08.2014 року. (дата набрання чинності постанови №515).

Втім, як правильно встановлено судом першої інстанції матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача із заявою про зняття з контролю експортно-імпортних операцій Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" за укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю "Технічна Компанія "Маніту" та Lely East Sp. z.o.o. (Республіка Польща) контрактами № 01/07-14 від 01.07.2014 року, № Ек-2014 від 19.08.2014 року згідно вантажної митної декларації № 574896 від 21.08.2014 року.

При цьому судом першої інстанції також вірно встановлено, що Законодавством не встановлено було обов`язку банку самостійно зняти операції з валютного контролю на протязі трьох днів (днів коли була відсутня заборона НБУ на таке зняття з 26.08.2014 року (дата зави) до 29.08.2014 року).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що відсутня бездіяльність відповідача щодо не зняття з валютного контролю зовнішньоекономічних операцій позивача у період з 26.08.2014 року (дата заяви) до 29.08.2014 року (дата введення заборони НБУ) оскільки позивач не звертався до відповідача з відповідною заявою.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що посилання скаржника на свою заяву від 19.08.2018 року (яка в матеріалах справи відсутня) та на лист ГУ ДФС у м. Києві ДПІ Оболонського району №8122/10/26-54-22-30-27 від 09.04.2015 року (який також відсутній в матеріалах справи) не спростовує висновку суду першої інстанції щодо відсутності бездіяльності відповідача у період з 2014 по 2018 роки включно, оскільки зазначені скаржником документи датовані періодом дії заборони НБУ на зняття банками з контролю експортних операцій клієнтів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а тому відповідач правомірно не здійснював таке зняття в силу нормативно-правового акту Національного банку України.

Щодо доводів скаржника стосовно порушення судом першої інстанції ч. 1, ст. 58 Конституції України колегія суддів зазначає наступне.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Колегія суддів зазначає, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), тобто це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 № 3-рп/2001.)

Проте, в даному випадку позивач повинен був звернутися до відповідача із заявою про зняття з валютного контролю експортну операцію до введення заборони НБУ на зняття банками з контролю експортних операцій клієнтів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, тоді доречним було б посилання на ч. 1, ст. 58 Конституції України, оскільки в такому випадку позивач скористався б своїм правом в період відсутності такої заборони.

Тобто помилковими є доводи скаржника, що в даному випадку треба застосовувати той Закон під час дії якого настала подія, оскільки на момент введення заборони НБУ на зняття банками з контролю експортних операцій клієнтів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог по суті така подія не настала.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу скаржника, що встановлення дії, яка мала бути вчинена на думку позивача 26.08.2014 року, тобто, у минулому, є неможливим з огляду на незворотність часу, його спрямованість завжди від минулого до майбутнього, а тому суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про зобов`язання відповідача вичинити дії саме з моменту набрання законної сили рішення.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом було вставлено факт того, що відповідач не заперечує факт відсутності порушень термінів розрахунків по експортно-імпортним операціям по акту заліку зустрічних однорідних вимог від 26.08.2014 року, що спростовує доводи скаржника стосовно не дослідження судом першої інстанції факту про встановлення органом ДФС відсутності порушення таких термінів.

Щодо доводів скаржника стосовно того, що до нього можуть бути застосовані санкції у вигляді пені 0,3 відсотка колегія суддів зазначає, що такі доводи не спростовують висновку суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, оскільки по-перше, позивачем не вказано у зв`язку з чим до нього можуть бути застосовані такі санкції враховуючи при цьому наявність листа контролюючого органу ДФС, яким встановлено відсутність порушення позивачем термінів розрахунків по експортно-імпортним операціям по акту заліку зустрічних однорідних вимог від 26.08.2014 року.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 року прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" задоволенню не підлягає.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано позивачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 року у справі №910/7659/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 року у справі №910/7659/19 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 року у справі №910/7659/19.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7659/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.01.2020 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді О.О. Хрипун

М.Г. Чорногуз