УХВАЛА

02 січня 2020 року Справа № 913/923/15

Провадження №1/913/923/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", м. Київ

до відповідача Фермерського господарства "Роза", м. Ровеньки Луганської області

про стягнення 451045 грн. 00 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання, проведеного у режимі відеоконференції з Господарським судом Київської області, - Бережна Л.В.

За участю представника стягувача адвоката Каленської М.А. (свідоцтво № 6396/10 від 15.02.2018) по довіреності від 23.12.2019 № 418-02/20

- розгляд скарги Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" за листом від 19.12.2019 № 02-08/1/2271 на дії начальника Ровеньківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі за текстом - Ровеньківський МВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області).

Дослідивши матеріали справи та обставини скарги, вислухавши представника стягувача, суд дійшов до наступного.

Так, рішенням господарського суду Луганської області від 25.11.2015 у справі № 913/923/15 позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 451045 грн. 00 коп. боргу та 6765 грн. 68 коп. судового збору.

На виконання рішення господарський суд Луганської області видав наказ від 16.12.2015, за яким 14.01.2016 ВДВС Ровеньківського МУЮ вперше відкривалось виконавче провадження, 11.05.2017 вдруге відкривалось ВП № 53909925, а 11.06.2018 наказ було повернуто стягувачу.

10.06.2019 Ровеньківський МВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області втретє відкрив виконавче провадження за наказом від 16.12.2015 за № 59306617.

Скарга обґрунтована тим, що 09.12.2019 начальник Ровеньківського МВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яка обґрунтована посиланням на відсутність майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, а також той факт, що арештоване майно знаходиться на території, яка непідконтрольна українській владі, рахунки боржника не виявлені, боржник не перереєстрований, що унеможливлює проведення виконавчих дій.

В обґрунтування скарги стягувач зазначає, що немає доказів вжиття виконавчою службою дій, передбачених п.п. 18,19 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 1 розділу 14 Інструкції про проведення виконавчих дій, а Закони України "Про виконавче провадження". Крім цього, Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", Указ Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014, розпорядження КМ України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" не передбачають, що знаходження боржника на території проведення АТО є обставиною, яка виключає здійснення виконавчого провадження органами виконавчої служби та є підставою для повернення виконавчого документа.

З огляду на викладене, предметом розгляду судом є оцінка законності дій начальника Ровеньківського МВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області при винесенні постанови від 09.12.2019.

Статтею 339 ГПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У відповідності до наданих доказів підтверджується вчасне звернення боржника до суду зі скаргою у десятиденний строк, передбачений ст. 341 ГПК України - 20.12.2019 (оскаржувана постанова одержана згідно штампу вхідної кореспонденції 13.12.2019).

У запереченнях на скаргу від 28.12.2019 № 3717/17.8-77 Ровеньківський МВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області не погоджується з доводами стягувача та посилається на те, що боржник знаходиться на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі у м. Ровеньки Луганської області, тому неможливо вчинити виконавчі дії щодо реалізації належного ФГ "Роза" нерухомого майна, у боржника відсутнє майно, кошти, на які можливо звернути стягнення на території, підконтрольній українській владі.

Встановивши фактичні обставини оскарження стягувачем дій виконавчої служби, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої скарги та її повне задоволення, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004).

Правове регулювання виконавчого провадження здійснюється Законом України "Про виконавче провадження" у редакції Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), ст. 1 якого, зокрема, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, тощо.

Як вказано вище, 10.06.2019 Ровеньківський ВДВС Головного ТУЮ у Луганській області втретє відкрив ВП № 59306617 за наказом суду від 16.12.2015 у справі № 913/923/15 та 11.06.2019 накладений арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках боржника.

Згідно матеріалів цього виконавчого провадження перевірка майнового стану боржника проводилась шляхом надіслання запитів до різних банківських установ 11.06.2019.

Раніше 09.06.2017 державний виконавець приймав постанову про розшук майна боржника (за ВП № 53909925) відносно оголошення в розшук трьох автомобілів, що належать ФГ "Роза", на які накладено обмеження та транспортні засоби поставлені на облік згідно повідомлень Територіального сервісного центру та Управління інформаційної підтримки та координації поліції "102".

У постанові про повернення виконавчого документу стягувачу начальник відділу послався на п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України № 1404-VIII, який передбачає такий випадок для повернення виконавчого документа стягувачу, як встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

За змістом постанова мотивується посиланням на Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669- VII, проте, а ні цей Закон, а ні Закон № 1404-VIII не містять заборон, про які йдеться в п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, у т.ч обмежень в частині проведення виконавчих дій по з`ясуванню майнового стану боржника, за винятком заходів щодо збереження майна, що знаходиться в іпотеці.

Також у постанові йдеться про відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення, знаходження арештованого майна на неконтрольованій українській владі території, відсутність коштів на рахунках.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що обставини виконавчого провадження № 59306617, які викладені у постанові, не можуть бути підставами для застосування п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, оскільки йому не відповідають.

Відносно перевірки майна боржника за його місцезнаходженням, то, дійсно, в цій частині, такі дії провести неможливо, оскільки на території м. Ровеньки відповідні органи державної влади не здійснюють свої повноваження, що законодавцем врегульовано у розпорядженні КМ України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення".

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону № 1404-VIII виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Матеріали ВП № 59306617 свідчать, що за період з червня по грудень 2019 року така перевірка здійснювалась у червні 2019 року та лише щодо виявлення рахунків боржника.

В частині доводів стягувача про невжиття державним виконавцем тимчасового обмеження керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України та повідомлення правоохоронних органів про вчинення відповідних кримінальних правопорушень, суд погоджується з доводами виконавчої служби про те, що такі заходи є можливими при доведенні фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням зобов`язань.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 2 Закону України № 1404-VIII, яка визначає засади виконавчого провадження, виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, верховенства права та обов`язковості виконання судових рішень.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hor№sby v. Greece) від 19.03.1997 року, п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II).

Відповідно до положень п. 9.13 постанови Пленуму ВГС України № 9 від 17.10.2012, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин суд визнає неправомірними дії начальника Ровеньківського МВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області у ВП № 59306617 щодо повернення виконавчого документа стягувачу за постановою від 09.12.2019 та скасовує цю постанову через її невідповідність п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України № 1404-VIII.

Також суд зобов`язує Ровеньківський МВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області відновити виконавче провадження № 59306617 по виконанню наказу господарського суду Луганської області від 16.12.2015 у справі № 913/923/15.

Відповідно до положень п. 9.13 постанови пленуму ВГС України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" , за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин скарга ПАТ "Аграрний фонд" на дії начальника Ровеньківського МВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області судом задовольняється повністю.

Керуючись ст. ст. 234, 339, 341-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

у х в а л и в :

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" від 19.12.2019 № 02-08/1/2271 на дії начальника Ровеньківського МВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії начальника Ровеньківського МВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області у виконавчому провадженні № 59306617 щодо повернення виконавчого документа стягувачу за постановою від 09.12.2019.

3. Скасувати постанову від 09.12.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 59306617.

4. Зобов`язати Ровеньківський МВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області відновити виконавче провадження № 59306617 по виконанню наказу господарського суду Луганської області від 16.12.2015 у справі № 913/923/15 та вжити усіх, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів для виконання рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення 02.01.2020 у відповідності до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду у порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України.

Суддя Н.М. Зюбанова