ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2020 р. Справа№ 927/513/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 15.01.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2019 (повний текст рішення складено та підписано 16.10.2019)

у справі № 927/513/19 (суддя - Лавриненко Л.М.)

за позовом Чернігівської міської ради

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

4. ОСОБА_4

5. ОСОБА_5

6. ОСОБА_6

третя особа-7, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області

про спонукання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року Чернігівська міська рада (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Чернігівської області з позов до Приватного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд" (далі - відповідач) про зобов`язання Приватне акціонерне товариство "Чернігівоблбуд" передати на безкомпенсаційній основі в комунальну власність територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради другий під`їзд гуртожитку (квартири з НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1 за актом приймання-передачі майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем вимог частин 1-3 статті 14 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" щодо передачі на безкомпенсаційній основі у комунальну власність територіальної громади міста Чернігова другого під`їзду гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 (квартири з НОМЕР_1), право власності на який належить Приватному акціонерному товариству "Чернігівоблбуд".

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2019 позовні вимоги задоволено повністю.

Зобов`язано Приватне акціонерне товариство "Чернігівоблбуд" передати на безкомпенсаційній основі у комунальну власність територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради другий під`їзд гуртожитку (квартири з НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1 за актом приймання-передачі майна.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд" до міського бюджету м. Чернігова, отримувач УК у м. Чернігові 1 921,00 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що примусова передача за рішенням суду у комунальну власність гуртожитку, який є власністю юридичної особи, для забезпечення конституційних гарантій права на житло соціально незахищеним громадянам України, здійснена з дотримання визначеної законом процедури, не може визнаватися порушенням Конституції України, оскільки така можливість позбавлення власника майна для забезпечення суспільних потреб гарантується Конституцією України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Чернігівоблбуд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2019 у справі № 927/513/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" передача гуртожитків у власність територіальних громад здійснюється у порядку та строки, передбачені Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад. Однак, такої програми на день прийняття рішення судом не існувало.

Скаржник наголошує, що Загальнодержавною цільовою програмою був визначений конкретний перелік гуртожитків, які підлягали передачі, проте, до цього переліку спірний гуртожиток включений не був. Органи місцевого самоврядування згідно з вказаною програмою та розпорядженням облдержадміністрації доповнювати вказаний перелік не мали повноважень.

Приватне акціонерне товариство "Чернігівоблбуд" пославшись на практику ЄСПЛ вказує, що в наслідок передачі гуртожитку Чернігівській міській раді відповідач буде позбавлений права власності на частину первинного капіталу та, відповідно, на частину його активів, що становить «втручання» та «позбавлення власності» у розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції. Основна умова для того, щоб втручання вважалося сумісним зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, полягає у тому, що воно має бути законним. Положення підпункту б) пункту 1 ч. 3 ст. 14 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" про те, що гуртожитки, включені до статутних капіталів товариств, передаються на безкомпенсаційній основі у власність територіальних громад відповідно до цього Закону без згоди власника гуртожитку за рішенням суду, суперечать нормам статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України.

Скражник звертає увагу, що у зв`язку з експропріацією майна, адекватна компенсація за втручання у права заявника має відповідати ринковій вартості майна на момент його позбавлення власності.

Узагальнені доводи відзивів позивача та третіх осіб-1, -2, -3, -4, -5, -6 на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач та треті особи -1, -2, -3, -4, -5, -6 у своїх відзивах, наданих до суду 09.12.2019 та 12.12.2019, зазначають, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач та треті особи вказують, що відповідно до Закону України «Про Загальнодержавну цільову програму передачі гуртожитків у власність територіальних громад на 2012-2015 роки» Чернігівська міська рада була наділена правом протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом розробити та затвердити відповідно до завдань Програми регіональні та місцеві програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад. Відповідно до додатку 1 Програми передачі гуртожитків у власність територіальної громади м. Чернігова та реалізації житлових прав мешканців гуртожитків на 2014-2015, затвердженої рішенням Чернігівської міської ради (36 сесія 6 скликання) від 30.12.2013, 2-й під`їзд гуртожитку по пул. АДРЕСА_1 включено до Переліку гуртожитків, які підлягають передачі у власність територіальної громади м. Чернігова у 2014-2013. Вказана Програма розроблена на виконання Законів України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та «Про Загальнодержавну цільову програму передачі гуртожитків у власність територіальних громад на 2012 - 2015».

Крім того, позивач та треті особи зазначають, що гуртожиток за адресою АДРЕСА_1 не був побудований за кошти відповідача або залучені кошти, а будувався за рахунок державних капіталовкладень на замовлення тролейбусного управління.

Чернігівська міська рада вказує, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5, п. 19 ч. 1 ст. 18, ст. 25-1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачених нормативними актами.

Позивач та треті особи звертають увагу, що статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також передбачено можливість обмеження права на вільне володіння своїм майном, зокрема, зазначено, що «попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів».

Чернігівська міська рада та треті особи наголошують, що примусова передача за рішенням суду у комунальну власність гуртожитку, який є власністю юридичної особи, для забезпечення конституційних гарантій права на житло соціально незахищеним громадянам України, яка буде здійснена з дотримання визначеної законом процедури, не може визнаватися порушенням Конституції України, оскільки така можливість позбавлення власника майна для забезпечення суспільних потреб гарантується основним законом.

Узагальнені доводи заперечення Приватного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд"

20.12.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду відповідачем подано заперечення, в яких зазначено, що відповідно до завдань Програми, затвердженої Законом України від 21.06.2012 № 4995-VI, Чернігівська міська рада могла прийняти у своїй програмі тільки обсяги фінансування за рахунок місцевого бюджету прийняття у власність територіальної громади м. Чернігова вісім вказаних гуртожитків з розбивкою по роках. Все інше, що приняла Чернігівська міська рада рішенням від 30.12.2013, у тому числі і включення до переліку додаткових гуртожитків, є поза межами її юрисдикції.

Крім того, відповідач вказує, що практикою ЄСПЛ (п. 27 остаточного рішення щодо справедливої сатисфакції від 04.10.2010 у справі "Україна - Тюмень" проти України"), нормами статті 41 Конституції України, статті 321 Цивільного Кодексу України, пункту 2 частини 1 ст. З Закону № 500-VІ примусове позбавлення майна може мати місце тільки з попередньою оплатою його ринкової вартості, та в порядку і строки, передбачені Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад.

Узагальнені доводи заперечення Чернігівської міської ради

28.12.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду позивачем подано заперечення, в яких вказує, що Законом України «Про Загальнодержавну цільову програму передачі гуртожитків у власність територіальних громад на 2012-2015 роки» передбачено, що Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям, органам місцевого самоврядування: протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом розробити та затвердити відповідно до завдань Програми регіональні та місцеві програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад. У додатку 2 до Програми «Завдання і заходи з виконання Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад на 2012-2015 роки» встановлені наступні завдання: передача гуртожитків у власність територіальних громад; розроблення та затвердження планів заходів щодо виконання регіональних і місцевих Програм за результатами попереднього року з урахуванням можливості їх фінансування; забезпечення належного функціонування системи моніторингу виконання Програми. Пунктом 6 додатку 1 до Програми «Паспорт Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад на 2012-2015 роки» визначено виконавців заходів передбачених Програмою, зокрема, органи місцевого самоврядування.

Тобто, органи місцевого самоврядування діють відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» як самостійні виконавці забезпечують виконання Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад на 2012-2015, відповідно до завдань та заходів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2019 справу № 927/513/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною Приватного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2019 у справі № 927/513/19 та призначено розгляд справи на 18.12.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2019 до 15.01.2020.

Явка представників сторін

Треті особи -1, -2, -3, -4, -5, -6, -7 у судове засідання, призначене на 15.01.2020, не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про оголошення перерви та відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників судового процесу обов`язковою в судове засідання не визнавалась, та враховуючи відсутність заперечень представників позивача та відповідачів про розгляд справи у їх відсутність, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність третіх осіб -1, -2, -3, -4, -5, -6, -7 за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у судових засіданнях апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

Представники позивача у судових засіданнях апеляційної інстанції заперечували проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просили її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Треті особи -1, -2, -3, -4, -5, -6 у судову засіданні 18.12.2019 апеляційної інстанції заперечували проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзивах на апеляційну скаргу, просили її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлова будівля, гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності Закритому акціонерному товариству "Чернігівоблбуд" на підставі дублікату договору купівлі-продажу № 1-359 від 22.08.2008, акту приймання-передачі від 10.07.1995, дублікату додатку до акту прийняття-передачі від 17.04.2008.

Право приватної власності на вказане приміщення набуто Закритим акціонерним товариством "Чернігівоблбуд" за договором купівлі-продажу комунального майна, укладеним 27.07.1994 між Фондом комунального майна та приватизації Чернігівської обласної ради народних депутатів в особі виконуючого обов`язки голови Ковальчука Сергія Казимировича, діючого відповідно до Положення про Фонд (продавцем) та ОСОБА_7 , діючим на підставі свідоцтва від 25.01.1994, виданого Товариством покупців орендного підприємства "Чернігівоблбуд" і зареєстрованого Фондом комунального майна та приватизації Чернігівської обласної ради народних депутатів 04.03.1994 (покупцем), на підставі ст. 27 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" від 04.03.1992 та на виконання рішення 21 сесії 21 скликання Чернігівської обласної Ради народних депутатів від 17.03.1994.

Пунктом 1.1 договору купівлі-продажу комунального майна від 27.07.1994 передбачено, що продавець продав, а покупець придбав майно Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства "Чернігівоблбуд", що відноситься до комунальної власності Чернігівської обласної Ради народних депутатів та знаходиться в оренді, постійно діючий керуючий орган, якого знаходиться за аресою: м. Чернігів, вул. Горького, 2, згідно з умовами, визначеними даним договором.

Договір купівлі-продажу комунального майна від 27.07.1994 було засвідчено старшим державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Пилипенко Н.С. та зареєстровано в реєстрі за №1-2570.

Згідно з актом передачі майна Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства "Чернігівоблбуд" від 10.07.1995, складеним на виконання п. 3.2 договору купівлі-продажу комунального майна від 27.07.1994, засвідченого у Першій Чернігівській державній нотаріальній конторі, та рішення виконкому Чернігівської міської Ради народних депутатів від 19.06.1995 №144, щодо будівлі по АДРЕСА_1, покупець здійснив викуп шляхом перерахування крб.; продавець передав, а покупець прийняв викуплене товариством майно, згідно з договором купівлі-продажу від 27.07.1994 за переліком по інвентаризаційним описам на 910 аркушах на загальну суму крб. відповідно до акту оцінки вартості майна Чернігівського обласного проектного ремонтного будівельного підприємства "Чернігівоблбуд", який затверджений наказом голови Фонду від 30.06.1994 №93.

Відповідно до додатку від 05.12.2001 до акту прийому-передачі майна до переліку приватизованих Чернігівським обласним проектним ремонтно-будівельним орендним підприємством "Чернігівоблбуд" об`єктів нерухомості включений один під`їзд гуртожитку у АДРЕСА_1 (1988 року введення в експлуатацію; залишковою вартістю на момент оцінки станом на 01.04.1994 - 391546 крб.).

Малосімейний гуртожиток по АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1) було включено до статутного фонду Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства "Чернігівоблбуд".

Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.1987 рішенням виконавчого комітету Чернігівської обласної Ради народних депутатів № 315 надано дозвіл заявнику на будівництво гуртожитку для малосімейних (АДРЕСА_1).

25.01.1988 рішенням виконавчого комітету Чернігівської обласної Ради народних депутатів "Про затвердження проектно-кошторисної документації на будівництво об`єктів" №10 затверджено проектно-кошторисну документацію на будівництво гуртожитку для сімейних по АДРЕСА_1, кошторисною вартістю 833.65 тис. крб.

22.02.1998 рішенням виконавчого комітету Чернігівської обласної Ради народних депутатів № 34 внесено часткові зміни до плану капітального будівництва на 1988. Згідно з додатком №4 до рішення облвиконкому від 22.02.1988 №34, гуртожиток до сімейних по АДРЕСА_1 (для тролейбусного управління) увійшов до уточненого державного заказу та основних показників державних капіталовкладень на 1988 по житловому будівництву Чернігівського облвиконкому.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської обласної Ради народних депутатів "Про затвердження актів державних приймальних комісій" від 30.12.1988 №301, затверджено акти державних приймальних комісій з приймання в експлуатацію закінчених будівельних об`єктів, зокрема, 108-квартирного житлового будинку для малосімейних по АДРЕСА_1, побудованого РБУ-1 "Облрембудтреста" за замовленням тролейбусного управління, площею 3838 кв.м, кошторисною вартістю 776.11 тис.крб. Поштова адреса: АДРЕСА_1. Данним рішенням дозволено побудований житловий будинок для малосімейних по АДРЕСА_1, використовувати як гуртожиток для проживання сімей.

19.06.1995 рішенням виконавчого комітету Чернігівської обласної Ради народних депутатів "Про протест прокурора" №144 вирішено відмінити рішення міськвиконкому №301 від 30.12.1988 "Про затвердження актів державних приймальних комісій" та №280 від 28.12.1993 "Про розгляд протесту прокурора м. Чернігова від 16.11.1993" в частині прийняття будівлі по АДРЕСА_1 в експлуатацію, визнавши прийнятий об`єкт як гуртожиток.

19.05.2000 рішенням Чернігівського обласного суду у справі № 2-25/2000, залишеним в силі ухвалою Верховного Суду України від 05.07.2000, визнано за будівлею, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (нині АДРЕСА_1) статус гуртожитку.

Вказаним вище рішенням Чернігівського обласного суду від 19.05.2000 встановлено, що відповідно до проектно-кошторисної документації по АДРЕСА_1 побудований саме гуртожиток для малосімейних.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 13.05.2004 у справі № 22-а-796/2004 визнано право Закритого акціонерного товариства "Чернігівоблбуд" на повторне заселення гуртожитку по АДРЕСА_1. Цей факт підтверджується також і рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 14.03.2007 у справі № 22ц-271.

Дані факти встановлені також рішенням Господарського суду Чернігівської області від 12.06.2007 у справі № 5/48(9/31), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2007.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 12.06.2007 у справі № 5/48(9/31) також встановлено, що 27.11.1995 відбулась зміна форми власності Закритого акціонерного товариства "Чернігівоблбуд" у зв`язку з приватизацією цілісного майнового комплексу, шляхом перетворення Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного підприємства "Чернігівоблбуд" у Закрите акціонерне товариство "Чернігівоблбуд".

Згідно з вимогами Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", гуртожиток по АДРЕСА_1 був включений до акту передачі майна, де він відокремлений окремим рядком і його передача не залежала від того, приватизований гуртожиток чи ні.

Приватизація цілісного майнового комплексу, до якого ввійшов і гуртожиток, здійснена Закритим акціонерним товариством "Чернігівоблбуд" відповідно до вимог чинного, на той час, законодавства, на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, за участю Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області.

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 27.07.2004, 03.09.2004, 27.07.2011, 23.05.2017, 02.05.2018, 02.10.2018 () вбачається, що Чернігівське обласне проектне ремонтно-будівельне підприємство "Чернігівоблбуд" перетворено у Закрите акціонерне товариство "Чернігівоблбуд". Закрите акціонерне товариство "Чернігівоблбуд" перейменоване у Публічне акціонерне товариство "Чернігівоблбуд", яке перейменоване у Приватне акціонерне товариство "Чернігівоблбуд".

Таким чином, відповідач у даній справі Приватне акціонерне товариство "Чернігівоблбуд" є правонаступником Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного підприємства "Чернігівоблбуд", Закритого акціонерного товариства "Чернігівоблбуд" та Публічного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд".

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що будівля по АДРЕСА_1 у місті Чернігові має статус гуртожитку та передана у власність відповідача - Приватного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд" під час приватизації державного підприємства.

Відповідно до рішення Чернігівської міської ради (19 сесія 23 скликання) "Про повернення історичних назв та перейменування вулиць міста" від 07.06.2001, перейменовано вулицю Свердлова на Гетьмана Полуботка.

Спірній будівлі присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради "Про передачу житлових об`єктів" від 17.01.2011 вирішено передати з господарського відання Комунального підприємства "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради у господарське відання Комунальному підприємству "Деснянське" Чернігівської міської ради частину житлового будинку по вул. АДРЕСА_1 (1-й під`їзд, квартири з НОМЕР_8 включно), площею 2299,7 кв.м, балансовою вартістю 1953199,44 грн.

Рішенням Чернігівської міської ради від 30.12.2013 (36 сесія 6 скликання) затверджено Програму передачі гуртожитків у власність територіальної громади м. Чернігова та реалізації житлових прав мешканців гуртожитків на 2014-2015 роки.

Пунктами 2.1, 3.4 вказаної вище Програми встановлено, що передача у власність територіальної громади м. Чернігова та приватизації мешканцями підлягають гуртожитки, які є об`єктами права державної власності, та гуртожитки, які перебувають у господарському віданні чи оперативному управлінні підприємств, установ, організацій з управління житловим фондом незалежно від форми власності, крім гуртожитків, що знаходяться на балансі військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України та Міністерства внутрішніх справ України.

Передача гуртожитків, що є об`єктами приватної власності, у власність територіальної громади м. Чернігова здійснюється на договірних умовах відповідно до чинного законодавства.

Додатком до вказаної Програми є перелік гуртожитків, які підлягають передачі у власність територіальної громади м. Чернігова у 2014-2015 роках, до якого включено і спірний гуртожиток (т.1; а.с.79).

Рішенням Чернігівської міської ради від 06.03.2014 (39 сесія 6 скликання) затверджено Положення про порядок передачі у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова об`єктів соціальної інфраструктури.

Рішенням Чернігівської міської ради від 28.11.2014 (45 сесія 6 скликання) надано згоду на передачу у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова гуртожитків приватної форми власності, у тому числі і спірного гуртожитку по вул. АДРЕСА_1 (2 під`їзд), власником якого є ПАТ "Чернігівоблбуд" (т.1; а.с.85).

17.08.2017 рішенням Чернігівської міської ради № 22/VII-13 утворено комісію із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, затверджено склад комісії та затверджено Положення про комісію із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків.

Листами Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради № 676 від 22.09.2017, № 795 від 24.10.2017, № 168 від 04.04.2018 представники ПАТ "Чернігівоблбуд" запрошувались на засідання комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків, створеної відповідно до рішення Чернігівської міської ради від 17.08.2017 "Про створення комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків, та затвердження Положення про комісію".

Представники ПАТ "Чернігівоблбуд" своїм правом участі на засіданнях комісії не скористались.

Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради листами №691 від 28.09.2017, №764 від 13.10.2017 зверталось до ПАТ "Чернігівоблбуд" з пропозицією надати документи, що підтверджують надану ПАТ "Чернігівоблбуд" у листі від 26.05.2017 № 1/4 інформацію про те, що дія Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" не поширюється, зокрема, на гуртожиток по АДРЕСА_1 (кв. з НОМЕР_1).

20.10.2017 ПАТ "Чернігівоблбуд" листом № 1/111 у відповідь на листи Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради №691 від 28.09.2017, №764 від 13.10.2017 повідомило, що гуртожиток по АДРЕСА_1 кв. з НОМЕР_1) не передавався у власність товариства покупців ОП "Чернігівоблбуд" безкоштовно, а був викуплений у держави за договором купівлі-продажу від 27.07.1994 та переданий за актом приймання-передачі від 10.07.1995. У підтвердження права власності ПАТ "Чернігівоблбуд" надало копії свідоцтв про право власності на гутожитки у 3 екз.

20.10.2017 листом № 11-02-03558 Регіональне відділення Фонду державного майна по Чернігівській області у відповіді на запит Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради № 693 від 28.09.2017, № 765 від 13.10.2017 надало інформацію про те, що додатком до акту прийому-передачі від 10.07.1995, що був виданий 05.12.2001, Регіональне відділення ФДМУ по Чернігівській області підтвердило перелік об`єктів нерухомості, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу "Чернігівоблбуд". У зазначеному переліку в складі іншого майна вказані: один під`їзд гуртожитку по АДРЕСА_1 залишковою вартістю на момент оцінки станом на 01.04.1994 рік - 391546 тис. крб.

Мешканці гуртожитку по АДРЕСА_1 (к . з НОМЕР_1) у м. Чернігові, зокрема, ОСОБА_8 (кв .95 ), ОСОБА_1 (кв .55 ), ОСОБА_3 (НОМЕР_4 ); ОСОБА_4 (НОМЕР_5 ); ОСОБА_9 (НОМЕР_6 ); ОСОБА_10 (кв .102 ), протягом 2017-2019 звертались до Чернігівської міської ради із заявами про надання дозволу на приватизацію займаного ними помешкання у гуртожитку.

25.01.2018 у листі №29 Чернігівська міська рада зазначила, що право на приватизацію житла за адресами, зазначеними у заявах, громадянами використано не було, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 27.07.2019.

Рішенням Чернігівської міської ради від 30.11.2017 № 25/УІІ-21 "Про надання згоди на безоплатну передачу у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова гуртожитків", відповідно до п. 31, 51 ч. 1 ст. 26 та ч.2, 5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", враховуючи висновки засідання комісії із забепечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків від 25.10.2017 та листи Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради від 31.10.2017 №01-943/814, від 10.11.2017 №984, надано згоду на безоплатну передачу у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова, зокрема, гуртожитку по АДРЕСА_1 (2-й під`їзд, к.к. 55-108), який перебуває на балансі та у власності ПАТ "Чернігівоблбуд".

07.12.2017 листом № 1/136 відповідач повідомив Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради, що готовий розглядати можливість передачі в комунальну власність міста лише гуртожиток по вул. Рокосовського, 6а. Стосовно гуртожитку по АДРЕСА_1 (кв. з НОМЕР_1) ПАТ "Чернігівоблбуд" зазначило, що вказане житло товариство повинно було не викуповувати у держави, а вносити до свого статутного капіталу як власне майно, оскільки отримало його у власність від Чернігівського тролейбусного управління - замовника будівництва. Товариство за власні кошти проклало теплову мережу до будівлі. Більш ніж 30% кімнат даного під`їзду були зеселені особами, які не перебували в трудових відносинах з товариством, пов`язаних з підприємством осіб залишилось одиниці.

28.03.2018 листом №1-22/370 Чернігівська міська рада просила повідомити, чи готове ПАТ "Чернігівоблбуд" передати спірний гуртожиток на компенсаційній основі у комунальну власність територіальної громади міста, розрахувати суму відповідної компенсації та надати міській раді відповідні підтверджуючі документи, ненадання відповіді розцінювалась як відмова в передачі у комунальну власність.

Згідно з протоколом № 1 від 05.04.2018 Комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, комісією вирішено відкласти подальший розгляд питання приватизації жилих приміщень власника ПАТ "Чернігівоблбуд" до прийняття судом рішення стосовно безоплатної передачі гуртожитку за адресою: вулиця АДРЕСА_1 до комунальної власності.

У колективному зверненні від 16.04.2018 мешканці гуртожитку по АДРЕСА_1 II під`їзд (кв. 55-108) також просили врахувати, що при передачі гуртожитку у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова роботи по капітальному ремонту з 1992 по 2018 не проводились.

Протоколом № 2 від 26.06.2018 Комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків вирішено відділу квартирного обліку та приватизації житлового фонду міської ради та юридичному відділу міської ради підготувати матеріали для звернення до суду щодо передачі, зокрема, гуртожитку по АДРЕСА_1 до комунальної власності міста, в тому числі отримати пропозиції від власника цього гуртожитку щодо розміру компенсації, необхідної для здійснення цієї передачі.

23.07.2018 листом ПАТ "Чернігівоблбуд" №1/89 "Щодо передачі гуртожитків та їх вартості" повідомило Чернігівську міську раду про вартість гуртожитку по АДРЕСА_1 (к. з НОМЕР_1) - 17923500 грн. Додатково повідомлено про те, що сфера дії Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" на гуртожитки товариства не поширюється.

06.09.2018 у листі № 672 "Про надання інформації" Чернігівська міська рада запропонувала директору ПАТ "Чернігівоблбуд" Демшевському В. Ф. надати роз`яснення з наданням відповідних документів про визначену вартість гуртожитку. Проте, ПАТ "Чернігівоблбуд" відповіді не надало.

Чернігівською міською радою листом № 319/1-10/вих/01 від 15.04.2019 повідомлено ПрАТ "Чернігівоблбуд" про розрахований розмір компенсації гуртожитку по АДРЕСА_1 у сумі - 1,26 грн. та надано відповідний розрахунок. Крім того, запропоновано надати згоду на передачу у комунальну власність територіальної громади міста Чернігова зазначеного гуртожитку за вказаний розмір компенсації.

ПАТ "Чернігівоблбуд" згоду на передачу у комунальну власність територіальної громади міста Чернігова гуртожитку по АДРЕСА_1 (к. з НОМЕР_1) за компенсацію у розмірі 1,26 грн. не надало.

Мешканці гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, з метою реалізації свого права на житло, звернулись до Чернігівської міської ради з заявами про передачу гуртожитку у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова та про приватизацію кімнат у вказаному гуртожитку. Оскільки спірний гуртожиток не переданий до комунальної власності, реалізувати це право неможливо. Відповідно до Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" жилі приміщення можуть бути приватизовані після передачі гуртожитків у власність територіальних громад.

Звертаючись з позовом, Чернігівська міська рада на підставі п. 19 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" просила зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Чернігівоблбуд" передати на безкомпенсаційній основі в комунальну власність територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради другий під`їзд гуртожитку (квартири з НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1 за актом приймання-передачі майна.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до частин 1, 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З 01.01.1984 введено у дію Житловий кодекс Української РСР відповідно до ст. 6, 9 якого жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Статтею 127 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Згідно з технічним паспортом, виготовленим 28.12.1988, (інвентаризаційна справа № 16426-5), будівля по АДРЕСА_1 має статус житлової будівлі - квартирний (багатоповерховий) житловий будинок.

Суд першої інстанції встановив, що спірна будівля має статус гуртожитку, що підтверджується, зокрема, рішенням Чернігівського обласного суду від 19.05.2000 у справі № 2-25/2000, залишеним в силі ухвалою Верховного Суду України від 05.07.2000, яким визнано за будівлею, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (нині АДРЕСА_1) статус гуртожитку; ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 13.05.2004 у справі № 22-а-796/2004 та рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 14.03.2007 у справі № 22ц-271, якими визнано право ЗАТ "Чернігівоблбуд" на повторне заселення гуртожитку по АДРЕСА_1; рішенням Господарського суду Чернігівської області від 12.06.2007 у справі № 5/48(9/31), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2007, де також встановлені дані факти; рішенням виконавчого комітету Чернігівської обласної Ради народних депутатів "Про протест прокурора" від 19.06.1995 №144, яким вирішено відмінити рішення міськвиконкому №301 від 30.12.1988 "Про затвердження актів державних приймальних комісій" та №280 від 28.12.1993 "Про розгляд протесту прокурора м. Чернігова від 16.11.1993" в частині прийняття будівлі по АДРЕСА_1 в експлуатацію, визнавши прийнятий об`єкт як гуртожиток; листом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області від 20.10.2017 № 11-02-03558 про те, що один під`їзд гуртожитку по АДРЕСА_1 увійшов до переліку об`єктів нерухомості, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу "Чернівоблбуд"; листом-відповіддю ПАТ "Чернігівоблбуд" від 20.10.2017 № 1/111 на запити Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду від 22.09.2017 №676 та від 28.09.2017 №691 із зазначенням про те, що гуртожиток по АДРЕСА_1 (кв. з НОМЕР_1) увійшов до статутного фонду (капіталу) ПАТ "Чернігівоблбуд", де він і перебуває на сьогоднішній день; рішеннями Чернігівської міської ради, якими спірний об`єкт включено у перелік гуртожитків, що підлягають передачі у власність територіальної громади м. Чернігова.

Правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону врегульовано Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" сфера дії Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" поширюється на гуртожитки, які є об`єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної спеціальної служби транспорту, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій (крім тих, що знаходяться поза межами військових частин, закладів, установ, організацій), державних навчальних закладів (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей викладачів і працівників), Національної академії наук України (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей).

Гуртожитки, включені до статутних капіталів, - це гуртожитки, збудовані за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) за загальнодержавні кошти (у тому числі за кошти державних і колективних підприємств та організацій), що були включені до статутних капіталів (фондів) господарських товариств та інших організацій, створених у процесі приватизації (корпоратизації) колишніх державних (комунальних) підприємств (організацій), у тому числі ті, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, передбачений законом. (пункт 2 статті 1-1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків").

Статтею 2 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" визначено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України "Про житловий фонд соціального призначення"), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім`ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України).

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" передбачено, що мешканці гуртожитку, які на правових підставах, визначених цим Законом, проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону (державної форми власності, а також у гуртожитках, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що в подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб), набувають право на приватизацію жилих приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади згідно з цим Законом та Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад. Зазначене право поширюється на дітей законних мешканців гуртожитків, які народилися під час проживання їхніх батьків у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону.

Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 № 2482-XII та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" визначає правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Місцевий господарський суд встановив, що з метою реалізації свого права на житло мешканці гуртожитку по АДРЕСА_1 (к . з НОМЕР_1) у м. Чернігові: ОСОБА_8 (кв .НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 (кв .НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (НОМЕР_4 ); ОСОБА_4 (НОМЕР_5 ); ОСОБА_9 (НОМЕР_6 ); ОСОБА_10 ( НОМЕР_7 ), зверталися до Чернігівської міської ради із заявами про надання дозволу на приватизацію займаного ними помешкання у гуртожитку (т.1; а.с. 94-99).

25.01.2018 у листі №29 Чернігівська міська рада зазначила, що право на приватизацію житла за адресами, зазначеними у заявах, громадянами використано не було (т.1; а.с.102).

Як вказувалось вище, Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради листами № 691 від 28.09.2017, № 764 від 13.10.2017 зверталось до ПАТ "Чернігівоблбуд" з пропозицією надати документи, що підтверджують надану ПАТ "Чернігівоблбуд" у листі від 26.05.2017 № 1/4 інформацію про те, що дія Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" не поширюється, зокрема, на гуртожиток по АДРЕСА_1 (кв. з НОМЕР_1).

ПАТ "Чернігівоблбуд" листом № 1/111 від 20.10.2017 у відповідь на листи Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради №691 від 28.09.2017, №764 від 13.10.2017 повідомило, що гуртожиток по АДРЕСА_1 кв. з НОМЕР_1) не передавався у власність товариства покупців ОП "Чернігівоблбуд" безкоштовно, а був викуплений у держави за договором купівлі-продажу від 27.07.1994 та переданий за актом приймання-передачі від 10.07.1995.

Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради листами №676 від 22.09.2017, №795 від 24.10.2017, №168 від 04.04.2018 запрошувало ПАТ "Чернігівоблбуд" на засідання комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків, створеної відповідно до рішення Чернігівської міської ради від 17.08.2017 "Про створення комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків, та затвердження Положення про комісію". Однак, ПАТ "Чернігівоблбуд" своїм правом участі у засіданні комісії не скористалось.

07.12.2017 листом №1/136 ПАТ "Чернігівоблбуд" повідомило Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради, що готове розглянути можливість передачі в комунальну власність міста лише гуртожиток по вул. Рокосовського, 6а. Стосовно гуртожитку по АДРЕСА_1 (кв. з НОМЕР_1) ПАТ "Чернігівоблбуд" вказало, що дане житло товариство повинно було не викуповувати у держави, а вносити до свого статутного капіталу як власне майно, оскільки отримало його у власність від Чернігівського тролейбусного управління - замовника будівництва. Товариство за власні кошти проклало теплову мережу до будівлі. Більш ніж 30% кімнат даного під`їзду були зеселені особами, які не перебували в трудових відносинах з товариством, пов`язаних з підприємством осіб залишилось одиниці.

28.03.2018 листом №1-22/370 Чернігівська міська рада просила повідомити, чи готове ПАТ "Чернігівоблбуд" передати спірний гуртожиток на компенсаційній основі у комунальну власність територіальної громади міста, просила розрахувати суму відповідної компенсації та надати міській раді відповідні підтверджуючі документи, ненадання відповіді розцінювалась як відмова в передачі у комунальну власність.

ПАТ "Чернігівоблбуд" у листі від 23.07.2018 №1/89 "Щодо передачі гуртожитків та їх вартості" повідомлено Чернігівську міську раду про вартість гуртожитку по АДРЕСА_1 (к. з НОМЕР_1) - 17923500 грн. Додатково вказало, що сфера дії Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" на гуртожитки товариства не поширюється.

06.09.2018 Чернігівська міська рада у листом № 672 "Про надання інформації" запропонувала директору ПАТ "Чернігівоблбуд" Демшевському В. Ф. надати роз`яснення з наданням відповідних документів про визначену вартість гуртожитку. Проте, ПАТ "Чернігівоблбуд" не надало Чернігівській міській раді вказаних роз`яснень.

Крім того, ПАТ "Чернігівоблбуд" не надало ані суду суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції доказів, які підтверджують, що на вимоги позивача ним були надані документи, які підтверджують вартість гуртожитку по АДРЕСА_1 (к. з НОМЕР_1).

Оскільки відповідач своїм правом не скористався щодо надання доказів, які підтверджують вартість гуртожитку по АДРЕСА_1 (к. з НОМЕР_1), вартість вказаного гуртожитку була визначена позивачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2013 №859 "Про затвердження Порядку визначення розміру компенсації вартості гуртожитків, які включені до статутних капіталів товариств, утворених у процесі приватизації (корпоратизації)".

15.04.2019 листом № 319/1-10/вих/01 Чернігівська міська рада повідомила ПАТ "Чернігівоблбуд" про розрахований розмір компенсації гуртожитку по АДРЕСА_1 у сумі - 1,26 грн. та надала відповідний розрахунок. Крім того, запропонувала відповідачу надати згоду на передачу у комунальну власність територіальної громади міста Чернігова зазначеного гуртожитку за вказаний розмір компенсації.

ПАТ "Чернігівоблбуд" не надав згоду на передачу у комунальну власність територіальної громади міста Чернігова гуртожитку по АДРЕСА_1 (к. з НОМЕР_1) за компенсацію у розмірі 1,26 грн.

Отже, сторони не змогли досягти згоди щодо вирішення питання про передачу другого під`їзду гуртожитку по АДРЕСА_1 до комунальної власності, в тому числі на компенсаційній основі.

Пунктом 4 частини 1 статті 5 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" визначено, що передача гуртожитків, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що в подальшому були передані такими товариствами до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, у власність територіальних громад здійснюється на добровільних (договірних) умовах або, у разі відмови органів управління (уповноважених осіб) власників гуртожитків від такої передачі, - за рішенням суду за поданням органу місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 19 частини 1 статті 18 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, звертаються до суду з позовом про примусову передачу гуртожитків у належному стані у власність територіальної громади відповідно до цього Закону у разі відмови власника гуртожитку добровільно здійснити передачу гуртожитку згідно з пунктом 3 частини третьої статті 14 цього Закону.

Забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів: 1) всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад; 2) передача гуртожитків у власність територіальних громад відповідно до цього Закону здійснюється в порядку та строки, передбачені Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад, затвердженою законом; 3) передача гуртожитків згідно із цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього Закону; 4) гуртожитки, включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі ті, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, передаються у власність територіальних громад відповідно до Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад з урахуванням особливостей, визначених цим Законом; 5) рішення про передачу гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, інший орган, якому передано в користування державне майно, або суд (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків").

Відповідно до частин 1, 3 статті 14 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" гуртожитки (як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини), на які поширюється дія цього Закону, передаються у власність відповідних територіальних громад згідно з цим Законом у порядку та строки, визначені затвердженою законом Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад. Гуртожитки, включені до статутних капіталів товариств, передаються у власність територіальних громад відповідно до цього Закону в один із таких способів: 1) на безкомпенсаційній основі всі гуртожитки передаються: а) за згодою власника гуртожитку - за його рішенням; б) без згоди власника гуртожитку - за рішенням суду; 2) на частково-компенсаційній основі всі гуртожитки передаються: а) на договірних засадах з виплатою компенсації у розмірі, визначеному відповідно до частини четвертої цієї статті, - за рішенням власника гуртожитку та рішенням відповідної місцевої ради; б) відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, у розмірі, меншому за розмір, визначений відповідно до частини четвертої цієї статті, - за рішенням суду за позовом місцевої ради; 3) на компенсаційній основі, за умови попередньої повної компенсації в розмірі, визначеному відповідно до частини четвертої цієї статті, гуртожитки передаються: а) за згодою місцевої ради - за рішенням відповідної місцевої ради за поданням власника гуртожитку; б) без згоди місцевої ради - за рішенням суду за позовом власника гуртожитку.

Враховуючи вищевказане, дія Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" поширюється, зокрема, на гуртожитки, які ввійшли до статутного фонду (капіталу) під час приватизації чи корпоратизації та були фактично викуплені у держави в ході приватизації, у тому числі ті, що в подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб.

Закон не поширюється на гуртожитки, побудовані або придбані за радянських часів (до 01.12.1991) приватними або колективними власниками за власні або залучені кошти.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які підтверджують, що спірний гуртожиток було побудовано або придбано до 01.12.1991 приватними або колективними власниками, зокрема відповідачем, за власні або залучені кошти.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської обласної Ради народних депутатів "Про затвердження актів державних приймальних комісій" від 30.12.1988 №301 затверджено акти державних приймальних комісій з приймання в експлуатацію закінчених будівельних об`єктів, зокрема, 108-квартирного житлового будинку для малосімейних по АДРЕСА_1, побудованого РБУ-1 "Облрембудтреста" за замовленням тролейбусного управління, площею 3838 кв.м, кошторисною вартістю 776.11 тис. крб.

У додатку від 05.12.2001 до акту прийому-передачі майна до переліку приватизованих Чернігівським обласним проектним ремонтно-будівельним орендним підприємством "Чернігівоблбуд" об`єктів нерухомості включений один під`їзд гуртожитку у АДРЕСА_1 із зазначенням року введення в експлуатацію - 1988 рік.

Також, технічниий паспорт на будівлю по АДРЕСА_1, виготовлений станом на 28.12.1988 (інвентаризаційна справа № 16426-5).

Крім того, гуртожиток по АДРЕСА_1 було побудовано на виконання державного замовлення та основних показників введення в дію потужностей і основних фондів на 1988 за рахунок державних капіталовкладень по Чернігівському облвиконкому. Гуртожиток для сімейних по АДРЕСА_1 (для тролейбусного управління) був також включений до уточненого державного замовлення та основних показників державних капіталовкладень на 1988 рік по житловому будівництву Чернігівського облвиконкому (додатку №4 до рішення виконавчого комітету Чернігівської обласної Ради народних депутатів № 34 від 22.02.1998).

Місцевим господарським судом встановлено, що гуртожиток по АДРЕСА_1 увійшов до статутного фонду (капіталу) ЗАТ "Чернігівоблбуд". Відомості про включення до статутних капіталів (фондів) організацій, створених у процесі приватизації наявні у Регіональному відділенні Фонду державного майна по Чернігівській області, а саме в акті оцінки вартості - майна Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства "Чернігівоблбуд", згідно з яким вартість майна, що підлягає приватизації - 1282762 тис. крб.; розмір статутного фонду акціонерного товариства - 7146932 тис. крб.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області надало у листі № 11-02-03558 від 20.10.2017 інформацію про те, що додатком до акту прийому-передачі від 10.07.1995, що був виданий 05.12.2001, Регіональне відділення ФДМУ по Чернігівській області підтвердило перелік об`єктів нерухомості, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу "Чернігівоблбуд". У зазначеному переліку в складі іншого майна вказані: один під`їзд гуртожитку по АДРЕСА_1 залишковою вартістю на момент оцінки станом на 01.04.1994 рік - 391546 тис. крб.

Відтак, сфера дії Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" поширюється також і на спірний гуртожиток по АДРЕСА_1, переданий до статутного фонду ЗАТ "Чернігівоблбуд" під час приватизації об`єктів нерухомості у складі цілісного майнового комплексу "Чернігівоблбуд".

Статтею 25-1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" визначено судовий порядок вирішення спорів щодо забезпечення майнових прав територіальних громад та власників гуртожитків. Зокрема, встановлено, що спори, пов`язані з порушенням майнових прав територіальних громад та власників гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати (за згодою сторін) досудовий (договірний) розгляд, що здійснюється відповідно до законодавства. Спори про порушення майнових прав територіальних громад розглядаються судами за позовами органів місцевого самоврядування.

Враховуючи те, що відповідач не вчиняв дій по передачі у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова, Чернігівська міська рада як представницький орган територіальної громади м. Чернігова, відповідно до ст. 10 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні", на виконання своїх повноважень і звернулась до суду за захистом порушених прав.

Посилання відповідача на те, що положення пп. б п. 1 ч. 3 ст.14 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" порушують ст. 41 Конституції України, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

У той же час стаття ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Аналізуючи частину 5 статті 41 Конституції в системному зв`язку з частинами 1-2 статті 47 Конституції України, суд зазначає про те, що держава може приймати закони, які передбачають примусове відчуження права власності з мотивів суспільної необхідності, однією з яких є нестворення державою умов для забезпечення громадянам, які потребують соціального захисту, отримання житла безоплатно або за доступну для них ціну.

Отже, примусова передача за рішенням суду у комунальну власність гуртожитку, який є власністю юридичної особи, для забезпечення конституційних гарантій права на житло соціально незахищеним громадянам України, здійснена з дотримання визначеної законом процедури, не може визнаватися порушенням Конституції України, оскільки така можливість позбавлення власника майна для забезпечення суспільних потреб гарантується зазначеними статтями Конституції України.

Аналогічну правову позицію наведено у Постановах Верховного Суду від 06.09.2018 у справі №904/10435/17, від 29.07.2019 у справі №927/224/18).

Частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також передбачено можливість обмеження права на вільне володіння своїм майном, зокрема, зазначено, що "попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів".

У справі "Прессос Компанія Нав`єра С.А." та інші проти Бельгії (рішення від 20.11.1995, Series A No. 332) Європейський суд з прав людини підкреслив, що національні органи мають широкі межі розсуду при визначенні того, що є "в інтересах суспільства". Суд наголосив, що цілком прийнятним є те, що законодавець користується більшими можливостями для здійснення соціально-економічної політики, і Суд поважає підхід законодавця до проблеми вимог, пов`язаних з "інтересами суспільства".

У справі "Україна-Тюмень" проти України (рішення від 22.11.2007) Європейський суд з прав людини зазначив, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності. Суд не може не скористатися своїми повноваженнями щодо здійснення перевірки та повинен визначити, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом заявника на "мирне володіння майном" в розумінні першого речення статті 1 Першого протоколу. Позбавлення власності без сплати суми її вартості становитиме непропорційне втручання та відсутність будь-якого відшкодування може бути виправданою відповідно до пункту 1 статті 1 Протоколу лише за виключних обставин (пункти 55-57 рішення).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач листом від 28.03.2018 №1-22/370 просив повідомити, чи готовий відповідач передати спірний гуртожиток на компенсаційній основі у комунальну власність територіальної громади міста, а також просив розрахувати суму відповідної компенсації та надати міській раді відповідні підтверджуючі документи. Відповідач листом від 23.07.2018 №1/89 "Щодо передачі гуртожитків та їх вартості" повідомив позивача, що вартість гуртожитку по АДРЕСА_1 (к. з НОМЕР_1) становить 17923500 грн. Додаткового роз`яснення з наданням відповідних документів про визначену вартість гуртожитку відповідачем надано не було.

Відповідно до частини 4 статті 14 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" розмір компенсації вартості гуртожитків, що передаються відповідно до цього Закону у власність територіальних громад на частково-компенсаційній або компенсаційній основі, розраховується відповідно до вартості гуртожитків, за якою їх було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, з урахуванням зменшення вартості внаслідок нарахованого фізичного зносу або збільшення вартості в результаті фактично підтверджених витрат власників на проведення капітального ремонту за час перебування гуртожитків у їхній власності. У разі наявності корпоративних прав держави у статутному капіталі таких товариств розмір компенсації визначається пропорційно до обсягу таких прав відповідно до закону. Компенсація власнику гуртожитку здійснюється у грошовій формі в національній грошовій одиниці України (гривні).

Згідно з Порядком визначення розміру компенсації вартості гуртожитків, які включені до статутних капіталів товариств, утворених у процесі приватизації, (корпоратизації) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2013 № 859, розмір компенсації розраховується виходячи з вартості гуртожитків, за якою їх включено до статутних капіталів товариств, утворених у процесі приватизації (корпоратизації), з урахуванням її зменшення внаслідок нарахованого фізичного зносу і збільшення в результаті фактичних витрат власників гуртожитків на проведення капітального ремонту під час перебування гуртожитків у їх власності. У разі наявності корпоративних прав держави у статутному капіталі товариств, утворених у процесі приватизації (корпоратизації), розмір компенсації визначається пропорційно обсягу таких прав відповідно до закону.

З урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2013 № 859 "Про затвердження Порядку визначення розміру компенсації вартості гуртожитків, які включені до статутних капіталів товариств, утворених у процесі приватизації (корпоратизації)" відділом квартирного обліку та приватизації житлового фонду міської ради був розрахований розмір компенсації вартості гуртожитків, що передаються відповідно до Закону у власність територіальних громад з урахуванням зменшення вартості внаслідок нарахованого фізичного зносу за адресою: АДРЕСА_1, що склав 1,26 грн.

Чернігівською міською радою повідомлено ПрАТ "Чернігівоблбуд" про розрахований розмір компенсації гуртожитку по АДРЕСА_1 у сумі - 1,26 грн. та надано відповідний розрахунок.

Відповідач документів на спростування розрахованого розміру компенсації гуртожитку по АДРЕСА_1 у сумі - 1,26 грн або документів із визначеням іншого розміру компенсації чи заперечень щодо визначеного розміру компенсації вартості гуртожитку Чернігівській міській раді не надав.

Матеріали справи також не містять вищевказаних доказів, а тому даний розмір компенсації вартості гуртожитку по АДРЕСА_1 не спростований і є дійсним на даний час.

Як зазначалось вище, ст. 14 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" передбачена примусова передача гуртожитків у власність відповідних територіальних громад за рішенням суду (на безкомпенсаційній основі, на частково-компенсаційній основі, на компенсаційній основі) у випадку відсутності згоди власника гуртожитку та недосягнення домовленості щодо такої передачі між власником та місцевою радою.

На підставі наявного у справі листування сторін, що сторони не змогли досягти згоди щодо вирішення питання передачі всієї будівлі гуртожитку до комунальної власності, в тому числі на компенсаційній основі.

Отже, звернення позивача до суду за захистом порушених прав шляхом примусової передачі спірної будівлі по АДРЕСА_1 до комунальної власності узгоджується з положеннями законодавства.

Примусова передача за рішенням суду у комунальну власність гуртожитку, який є власністю юридичної особи, для забезпечення конституційних гарантій права на житло соціально незахищеним громадянам України, здійснена з дотримання визначеної законом процедури, не може визнаватися порушенням Конституції України, оскільки така можливість позбавлення власника майна для забезпечення суспільних потреб гарантується вищезазначеними статтями Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 06.09.2018 у справі №904/10435/17, від 29.07.2019 у справі №927/224/18.

Оскільки передача спірного гуртожитку до комунальної власності територіальної громади міста Чернігова обумовлена саме забезпеченням реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитку, зокрема, шляхом приватизації займаних кімнат, а отже, припинення права власності відповідача на об`єкт нерухомого майна не порушує Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та принципу мирного володіння майном, з огляду на дотримання справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи - власника.

Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача про відсутність підстав для передачі спірної будівлі з приватної власності у примусовому порядку є безпідставними.

Крім того, як зазначалось вище, статтею 14 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" визначено особливості передачі гуртожитків у власність територіальних громад та передбачено, що гуртожитки (як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини), на які поширюється дія цього Закону, передаються у власність відповідних територіальних громад згідно з цим Законом у порядку та строки, визначені затвердженою законом Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад.

На виконання Закону України "Про Загальнодержавну цільову програму передачі гуртожитків у власність територіальних громад на 2012-2015 роки" Чернігівською міською радою було прийнято рішення від 30.12.2013, яким було затверджено Програму передачі гуртожитків у власність територіальної громади м. Чернігова та реалізації житлових прав мешканців гуртожитків на 2014-2015.

До переліку об`єктів, які підлягають передачі згідно з додатком №1 до Програми, увійшла і спірна будівля по АДРЕСА_1 (2 під`їзд).

З огляду на наведеневище, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про відсутність Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад, яка визначала б порядок і строки передачі гуртожитків у комунальну власність, оскільки проведення передачі гуртожитків, визначених у Програмі, у більш тривалий строк не може свідчити про те, що правові підстави для зобов`язання відповідача безоплатно передати у комунальну власність спірний гуртожиток відпали.

Доводи апелянта щодо неправомірного порушення його права власності з посиланням на статтю 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не приймаються апеляційним судом, оскільки практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що національні органи мають широкі межі розсуду при визначенні того, що є "в інтересах суспільства". Цілком прийнятним є те, що законодавець користується більшими можливостями для здійснення соціально-економічної політики, і суд поважає підхід законодавця до проблеми вимог, пов`язаних з "інтересами суспільства" (справа "Прессос Компанія Нав`єра С. А." та інші проти Бельгії, рішення від 20.11.1995, Series A No. 332). Втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Позбавлення власності без сплати суми її вартості становитиме непропорційне втручання та відсутність будь-якого відшкодування може бути виправданою відповідно до пункту 1 статті 1 Протоколу лише за виключних обставин (справа "Україна-Тюмень" проти України, рішення від 22.11.2007).

Також, рішення ЄСПЛ завжди є індивідуальним і всі правові аргументи (правові позиції), що в певному контексті є обов`язковими в інших умовах можуть бути лише додатковим способом тлумачення, тобто, є обмеження прецедентності рішення та закладені вони у самому предметі судового розгляду.

В апеляційній скарзі апелянт формально посилається на Конвенцію та Рішення Європейського суду з прав людини, не обґрунтовуючи, що випадок є подібним, не розкриваючи зміст позиції ЄСПЛ в названих рішеннях. Рішення, на які робиться посилання, мають суттєво різний предмет і загальний контекст.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2019 у справі №927/513/19 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2019 у справі №927/513/19 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Чернігівоблбуд" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2019 у справі №927/513/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2019 у справі №927/513/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Приватне акціонерне товариство "Чернігівоблбуд".

4. Матеріали справи №927/513/19 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.01.2020.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім