ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2020 р. Справа№ 910/5615/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Агрикової О.В.

Козир Т.П.

розглянувши у письмовому провадженні

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Савелій Ольги Володимирівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019

у справі №910/5615/19 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак"

до фізичної особи-підприємця Савелій Ольги Володимирівни

прo стягнення 31800 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Савелій Ольги Володимирівни про стягнення 31800 грн подвійної вартості неповернутої зворотної тари, нарахованої відповідачу у зв`язку з неналежним виконанням умов договору поставки продукції від 31.01.2014 №310656, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кушнер" та фізичною особою-підприємцем Савелій Ольгою Володимирівною.

Позовні вимоги мотивовано наступним:

- ТОВ "Кушнер" на виконання умов договору поставки було передано відповідачу зворотну тару за актами приймання-передачі майна від 02.04.2016 №12, від 30.04.2016 №13, від 30.07.2016 №14, від 30.05.2017 №15 та від 23.06.2017 №16 в загальній кількості кегів "Оболонь" 30 л. - 2 шт. та кегів "Оболонь" 50 л. - 3 шт.;

- відповідно до пункту 6 розділу ІІ Договору поставки відповідач був зобов`язаний повернути ТОВ "Кушнер" зворотну тару, отриману за вказаними актами приймання-передачі майна, не пізніше 01.07.2017, проте відповідач вказані умови договору поставки не виконав;

- 23.03.2018 між ТОВ "Кушнер" та ТОВ "Уні-Пак" укладено договір №4 про купівлю-продаж права вимоги (цесії), за умовами якого ТОВ "Кушнер" відступає, а ТОВ "Уні-Пак" повністю приймає на себе право вимоги (право грошової вимоги зі сплати за товари (послуги), відповідно до договорів, укладених з третіми особами, що зазначені у реєстрі вимог (Додаток 1), що належать ТОВ "Кушнер", і стає кредитором за договорами (основними договорами), укладеними ТОВ "Кушнер" з третіми особами згідно з реєстром вимог, що додається до договору цесії;

- згідно з пунктом 205 додатку 1 до договору цесії право вимоги за договором поставки переходить до ТОВ "Уні-Пак";

- 06.06.2018 відповідачу було надіслано повідомлення від 24.03.2018 №273 про відступлення права вимоги та вимогу (претензію) від 24.03.2018 №273 про погашення заборгованості за договором поставки у сумі 14250 грн; проте, відповідач відповіді на вимогу (претензію) від 24.03.2018 №273 не надіслав, зазначену суму не сплатив;

- пунктом 8 розділу ІІ Договору поставки передбачено, що при пошкодженні, псуванні, втраті, неповерненні в строк, передбачений договором поставки, або знищенні зворотної тари з вини покупця, покупець зобов`язаний відшкодувати постачальнику подвійну заставну ціну зворотної тари з урахування ПДВ (згідно з умовами Договору поставки);

- оскільки відповідачем не повернуто зворотної тари у визначений договором поставки строк, позивачем нараховано відповідачу 31800 грн подвійної вартості неповернутої зворотної тари.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/5615/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Савелій Ольги Володимирівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК" 31800 грн подвійної вартості неповернутої зворотної тари та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту прострочення відповідачем строку повернення зворотної тари та наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 31800 грн подвійної вартості неповернутої зворотної тари.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, фізична особа-підприємець Савелій Ольга Володимирівна подала до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/5615/19 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому апелянт стверджує, що згідно до видатків кегів від 30.05.2017 №РТ-41681, від 23.06.2017 №РТ-42039, від 30.07.2016 №РТ-39227 кількість переданих відповідачу кегів становить 3 шт, тоді як в рішенні суду зазначено про передачу відповідачу кегів у кількості 5 шт. Також, апелянт вказує, що такий документ як видаток тари не містить усіх обов`язкових реквізитів, що визначені в ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому не є належним доказом передачі товарно-матеріальних цінностей. Крім того, апелянт вважає, що зобов`язальні вимоги до відповідача за договором поставки щодо повернення зворотної тари за змістом договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії) №4 від 23.03.2018 до позивача не переходили, посилаючись на те, що згідно додатку №1 до договору цесії позивачу передано право вимоги до відповідача за договором поставки на загальну суму 14250 грн, тоді як позивачем заявлено до стягнення з відповідача подвійну вартість неповернутої зворотної тари в розмірі 31800 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 поновлено фізичній особі-підприємцю Савелій Ользі Володимирівні пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/5615/19; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/5615/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Савелій Ольги Володимирівни на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/5615/19. Постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

04.12.2019 через канцелярію суду від фізичної особи-підприємця Савелій Ольги Володимирівни надійшли додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги.

Враховуючи те, що вказану заяву подано з порушенням встановленого частиною 1 статті 266 ГПК України строку, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 31800 грн подвійної вартості неповернутої зворотної тари, нарахованої відповідачу у зв`язку з неналежним виконанням умов договору поставки продукції від 31.01.2014 №310656.

31.01.2014 між ТОВ "Кушнер", як постачальником, та фізичною особою-підприємцем Савелій Ольгою Володимирівною, як покупцем, було укладено договір поставки продукції від 31.01.2014 №310656, за умовами якого:

- постачальник зобов`язаний поставляти продукцію покупцю згідно із замовленням покупця, а покупець зобов`язується своєчасно приймати продукцію, оплачувати її вартість на умовах договору поставки та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених договором; замовлення передається в будь-якій зрозумілій сторонами формі (пункт 1 розділу І Договору поставки);

- під терміном продукція в договорі поставки сторони розуміють пиво в пляшках, банках та кегах, напої безалкогольні, напої слабоалкогольні, мінеральні води, мінеральні води ароматизовані, воду питну, що вироблені ПАТ "Оболонь", ДП ПАТ "Пивоварня Зіберта", ПАТ "Охтирський пивоварний завод", ПАТ "Красилівське", ПАТ "Бершадський пиво комбінат" та ПАТ "Севастопольський пиво безалкогольний завод". Продукція, що поставляється, повинна відповідати всім санітарним, гігієнічним, технічним стандартам і правилам, встановленим діючим законодавством України, що підтверджується сертифікатами відповідності та якості (пункт 2 розділу І Договору поставки);

- договір поставки вступає в дію з моменту підписання і діє до 31.12.2020; якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору поставки жодна із сторін письмово не повідомила про своє бажання розірвати договір або між сторонами не буде укладений новий Договір поставки, останній вважається кожен раз продовженим на наступний календарний рік і на тих самих умовах; в частині зобов`язання покупця щодо оплати продукції та повернення (або відшкодування вартості) зворотної тари Договір поставки діє до моменту повного виконання зазначених зобов`язань (пункт 6 розділу І Договору поставки);

- постачальник передає в тимчасове користування ящики, піддони, кеги та балони (далі - зворотна тара) покупцю відповідно до переліку та виключно в межах лімітів передачі зворотної тари, погоджених сторонами в додатку № 2, що є невід`ємною частиною Договору поставки, а покупець зобов`язується повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених Договором поставки; пляшка, у якій міститься продукція, що продається покупцю, є незворотною тарою; покупець зобов`язується забезпечити повне збереження схоронності зворотної тари, що передана в тимчасове користування постачальником, не змінювати за власною ініціативою місце зберігання зворотної тари, письмово погоджувати з постачальником нові місця зберігання зворотної тари, не передавати свої права та обов`язки по Договору поставки третім особам (пункт 1 розділу ІІ Договору);

- заставна ціна на зворотну тару вказується у накладних; якщо заставну ціну у накладних з технічних або інших причин вказано таким чином, що сторони або інші особи не можуть встановити за ними заставну ціну (ціна або сума не зазначені взагалі, цифри погано пропечатані, розмиті тощо); покупець зобов`язаний письмово повідомити про це постачальника у строк не пізніше 5 календарних днів від дня підписання накладних; сторони домовилися, що у випадку, якщо покупець не повідомив постачальника про наявність дефектів у накладних, вказаних в другому реченні даного пункту Договору поставки, і сторони не можуть встановити з технічних або інших причин заставну ціну зворотної тари, вказану у накладних, то заставна ціна встановлюється постачальником в день проведення розрахунків в односторонньому порядку (пункт 3 розділу ІІ Договору поставки);

- покупець зобов`язаний повертати постачальнику 100% від поставленої кількості: кеги, вуглекислотні балони, ящики, піддони; вся зворотна тара повинна бути повернута покупцем постачальнику в термін не більше 20 діб з дня отримання продукції, кеги - в термін не більше: 7 діб - для теплих місяців (квітень-вересень); 14 діб - для прохолодних місяців (жовтень-березень), вуглекислотні балони - в термін не більше 30 діб; покупець зобов`язується протягом 1 (одного) календарного дня повернути наявні залишки зворотної тари в разі: демонтажу обладнання для розливу пива; письмової вимоги постачальника, якщо покупцем порушено умови Договору поставки; письмової вимоги постачальника, якщо останній вважає, що є загроза схоронності переданої в тимчасове користування зворотної тари; дострокового розірвання або припинення строку дії Договору поставки (пункт 6 розділу ІІ Договору поставки);

- якщо зворотна тара при поверненні має механічні пошкодження (деформацію) та виключає подальше використання, то вона не приймається постачальником, про що складається відповідний акт; при пошкодженні, псуванні, втраті, не поверненні в строк, передбачений даним договором, або знищенні зворотної тари з вини покупця, покупець зобов`язаний відшкодувати постачальнику подвійну заставну ціну зворотної тари з врахуванням податку на додану вартість (згідно з умовами Договору поставки) та відшкодувати всі спричинені своєю діяльністю або бездіяльністю збитки та упущену вигоду постачальника (пункт 8 розділу ІІ Договору поставки);

- сторони зобов`язуються щомісячно, не пізніше п`ятого числа проводити звірку залишків зворотної тари у покупця за попередній місяць, про що складається Акт звірки; будь-які звірки взаєморозрахунків, пов`язані з купівлею-продажем та поверненням зворотної тари проводяться за місцем знаходження постачальника; у разі неявки покупця на звірку, у випадку необґрунтованої відмови або ухилення від проведення щомісячної звірки зворотної тари та (або) не підписання покупцем акту звірки, звірка залишків тари проводиться за даними та на підставі розрахунків постачальника, у такому разі постачальником в односторонньому порядку підписується та засвідчується Акт звірки у односторонньому порядку та зазначається факт неявки покупця на звірку, необґрунтованої відмови або ухилення покупця від проведення щомісячної звірки зворотної тари та (або) не підписання покупцем Акту звірки (пункт 9 розділу ІІ Договору поставки);

- сторони зобов`язуються щомісячно не пізніше десятого числа проводити інвентаризацію наявних залишків зворотної тари, що є в тимчасовому користуванні покупця; інвентаризація проводиться за участю повноважних представників сторін, про що складається акт інвентаризації, який підписується уповноваженими представниками (пункт 10 розділу ІІ Договору поставки);

- в разі порушення покупцем кінцевого терміну повернення зворотної тари протягом 30 календарних днів з моменту поставки або виявлення нестачі тари, постачальник залишає за собою право, сповістивши покупця продати йому неповернуту зворотну тару, а покупець зобов`язаний її оплатити; при цьому сторони погоджуються, що реалізована заставна тара відпускається покупцю за заставною ціною, встановленою на момент виставлення рахунку; постачальник виставляє рахунок покупцю, а покупець повинен прийняти рахунок окремим платіжним дорученням впродовж трьох календарних днів з моменту отримання; після оплати рахунку, постачальник надає покупцю податкову та видаткову накладну; зворотна тара вважається проданою постачальником та придбаною покупцем з моменту оплати останнім рахунку та отримання податкових і видаткових накладних (пункт 12 розділу ІІ Договору поставки);

- зворотна тара, що передана в тимчасове користування, залишається власністю постачальника (пункт 14 розділу ІІ Договору поставки);

- розрахунковим документом за повернуту тару є накладна на повернення зворотної тари з відміткою постачальника (пункт 4 розділу ІІІ Договору поставки).

Договір поставки підписано уповноваженими особами, а саме: від ТОВ "Кушнер" - директором Кушнером Є.М., який діяв на підставі статуту, та від відповідача фізичною особою-підприємцем Савелій Ольгою Володимирівною (особисто), та скріплено печатками сторін.

З наявних в матеріалах справи копій актів прийому-передачі майна вбачається, що продавець передав, а покупець прийняв товарно-матеріальні цінності, а саме: за актом прийому-передачі майна №12 від 02.04.2016 - кегу Об. 50 л вартістю 1600 грн, за актом прийому-передачі майна №13 від 30.04.2016 - кегу Об.50 л вартістю 1600 грн, за актом прийому-передачі майна №14 від 30.07.2016 - кегу Об. 30 л вартістю 2650 грн, за актом прийому-передачі майна №15 від 30.05.2017 - кегу Об. 30 л вартістю 2650 грн, за актом прийому-передачі майна №16 від 23.06.2017 - кегу Об. 30 л вартістю 2650 грн.

Як зазначено у видатках тари №РТ-41681 від 30.05.2017, від 23.06.2017 №РТ-42039 та від 30.07.2016 №РТ-39227 вартість кеги Об.50 л становить 2650 грн. без ПДВ та вартість кеги Об.30 л - 2650 грн. без ПДВ.

23.03.2018 між ТОВ "Кушнер", як цедентом, та ТОВ "Уні-Пак", як цесіонарієм, укладено Договір купівлі-продажу права вимоги (цесії) №4, відповідно до умов якого:

- ТОВ "Кушнер" (цедент) відступає, а ТОВ "Уні-Пак" (цесіонарій) повністю приймає на себе право вимоги (право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), відповідно до договорів, укладених із третіми особами, що зазначені у реєстрі вимог (додаток №1)), що належить ТОВ "Кушнер", і стає кредитором за договорами (основними договорами), укладеними ТОВ "Кушнер" із третіми особами згідно із реєстром вимог, що додається до Договору №4 і є невід`ємною його частиною (пункт 1.1 Договору №4);

- підписанням Договору №4 сторони підтверджують передачу цедентом цесіонарію всіх оригіналів документів на підтвердження права вимоги за основними договорами (відповідно до реєстру вимог; пункт 2.1 Договору №4);

- одночасно з підписанням Договору №4 цедент передає цесіонарію повідомлення до боржника про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням; обов`язок направлення повідомлення боржнику покладається на цесіонарія (пункт 2.2 Договору №4);

- загальна вартість відступлення права вимоги становить суму всіх грошових вимог, які передаються за Договором №4 до цесіонарія (згідно з додатком №1), що станом на 23.03.2018 становить 7894297,73 грн. (пункт 4.1 Договору №4);

- Договір №4 набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором №4 (пункт 5.1 Договору №4).

Згідно з додатком № 1 до Договору №4 (порядковий номер №205) право вимоги за договором поставки №310656 від 31.01.2014 перейшло від ТОВ "Кушнер" до ТОВ "Уні-Пак" в розмірі 14250,00 грн.

06.06.2018 ТОВ "Уні-Пак" на адресу відповідача надіслало повідомлення №273 від 24.03.2018 про відступлення права вимоги за договором поставки №310656 від 31.01.2014.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною третьою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

06.06.2018 позивачем було надіслано відповідачу вимогу (претензію) від 24.03.2018 №273, в якій позивач просив ФОП Савелій Ольгу Володимирівну сплатити суму вартості неповернутої зворотної тари; проте відповідач залишив вказану вимогу без відповіді та належного реагування; суму вартості неповернутої зворотної тари на день подання позову не сплатив, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення подвійну вартість неповернутої зворотної тари у розмірі 31800 грн. ((2 650 х 2) + (2 650 х 3)) х 20% х 2 = 31 800 грн).

Згідно частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу вимог ст. ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк та припиняється виконанням, проведеним належним чином. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначено вище, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту прострочення відповідачем строку повернення зворотної тари та наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 31800 грн подвійної вартості неповернутої зворотної тари.

Проте, колегія суддів не погоджується з даним висновком, оскільки позивачем не доведено факту не повернення відповідачем зворотної тари, отриманої за актами прийому-передачі майна №12 від 02.04.2016, №13 від 30.04.2016, №14 від 30.07.2016, №15 від 30.05.2017, №16 від 23.06.2017, зокрема, позивачем не надано актів звірків залишків зворотної тари, актів інвентаризації зворотної тари, складання яких передбачено пунктами 8 та 9 розділу ІІ Договору поставки, та які є належними доказами на підтвердження залишків зворотної тари у покупця.

Також суд апеляційної інстанції вважає, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" відсутнє право вимоги стягнення з відповідача подвійної вартості неповернутої зворотної тари в розмірі 31800 грн, оскільки згідно з додатком №1 до договору цесії №4 від 23.03.2018 (порядковий номер №205) право вимоги за договором поставки №310656 від 31.01.2014 перейшло від ТОВ "Кушнер" до ТОВ "Уні-Пак" в розмірі 14250,00 грн.

Крім того, колегія суддів вважає, що позивачем, при визначенні розміру подвійної вартості неповернутої зворотної тари, яка заявлена до стягнення, безпідставно застосовано розмір вартості кегів, зазначеної в видатках тари №РТ-41681 від 30.05.2017, від 23.06.2017 №РТ-42039 та від 30.07.2016 №РТ-39227, оскільки такий документ, як «видаток тари» не є документом, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій, таким документом є видаткова накладна, яка фіксує факт отримання/передачі товарів. При цьому, видаткова накладна може бути замінена актом здачі-приймання.

Як встановлено вище, за актами прийому-передачі майна №12 від 02.04.2016, №13 від 30.04.2016, відповідачу передано 2 кеги Об. 50 л загальною вартістю 3200 грн, за актами прийому-передачі майна №14 від 30.07.2016, №15 від 30.05.2017, №16 від 23.06.2017 3 кеги Об. 30 л загальною вартістю 7950 грн, а всього на суму 11150 грн.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем зобов`язання з повернення зворотної тари, колегія суддів вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" про стягнення з фізичної особи-підприємця Савелій Ольги Володимирівни подвійної вартості неповернутої зворотної тари в розмірі 31800 грн необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Савелій Ольги Володимирівни підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/5615/19 - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281 - 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Савелій Ольги Володимирівни задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/5615/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" на користь фізичної особи-підприємця Савелій Ольги Володимирівни 2881,50 грн витрат по сплаті судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

5. Матеріали справи №910/5615/19 повернути Господарському суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді О.В. Агрикова

Т.П. Козир