ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2020м. ДніпроСправа № 904/5105/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мартинюка С.В. розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КОЛОР УКРАЇНА", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІНЕРГІЯ-ГРУП", м. Дніпро

про стягнення заборгованості

ПРОЦЕДУРА

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко-Колор Україна" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-Груп" (далі-Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 107 745, 10 грн.

Ухвалою господарського суду від 11.11.2019 відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 11.11.2019 судом для подання відповідачем відзиву на позов встановлено 15-тиденний строк з дня отримання (вручення) ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач 06.12.2019 отримав ухвалу господарського суду від 11.11.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, яке міститься в матеріалах справи.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №ЕК-16/17 від 04.07.2017 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Позивачем нараховано пеню у розмірі 6258,39 грн, 3% річних у розмірі 664,75 грн за неналежне виконання відповідачем договору.

Позивач ґрунтує свої вимоги на нормах статей 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача

23.12.2019 надійшов відзив відповідача за змістом якого останній зазначає, що сума основного боргу частково погашена та складає 8 100,01 грн., в частині нарахувань пені та 3% річних позов визнає.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі

Обставини укладання договору, факт поставки товару, строк оплати, наявність часткової оплати, наявність прострочення оплати.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

04 липня 2017 року між ТОВ «Еко-Колор Україна» (далі - позивач) та ТОВ «Сінергія Груп» (далі-відповідач) було укладено договір поставки № КК-16/17 (далі-договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та своєчасно оплатити вартість товару - поліграфічні витратні матеріали, на умовах, визначених договором.

Пунктом 4.4. договору встановлено, що розрахунки за товар здійснюється протягом 14 календарних днів з моменту поставки Товару покупцеві, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в національній валюті України - гривні.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 117 154,92 грн, що підтверджується видатковими накладними №№ 127 від 05.07.2019, 146 від 24.07.2019, 153 від 01.08.2019, 171 від 21.08.2019, які містяться в матеріалах справи.

Позивачем було направлено відповідачу рахунки на оплату.

Відповідач частково розрахувався з позивачем, що підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.

Відповідачем подано докази сплати заборгованості, а саме платіжні доручення №1636 від 04.11.2019 та 07.11.2019, №1761 від 13.11.2019, №694 від 18.11.2019, №1813 від 20.11.2019, №1827 від 22.11.2019, №1885 від 28.11.2019 на суму 66 421,95 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з поставки товару.

Щодо суми основного боргу

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Умовами договору передбачено строки, розмір та порядок оплати поставленого товару. Відповідно до пункту 3.1 договору, строк оплати поставленого товару є таким, що настав.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом вище, у відповідності пункту 4.4 договору, на момент розгляду спору строк оплати товару є таким, що настав.

Суд враховує, що заборгованість в розмірі 3 000,00 грн. сплачена відповідачем 04.11.2019, тобто до звернення позивачем з даним позовом до суду 05.11.2019, а відтак в задоволенні позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 3 000,00 грн. слід відмовити.

Щодо здійсненої відповідачем оплати в розмірі 89 421,95 грн., вбачається, що вказана оплата відбулась після звернення позивача до суду.

Враховуючи те, що сума заборгованості в розмірі 89 421,95 грн. сплачена після звернення позивача до суду, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 89 421,95грн. основного боргу підлягає закриттю за відсутністю предмета спору на підставі п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 8 400,01 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 3 000,00 грн. - відмовити, а в частині позовних вимог про стягнення 89 421,95грн. основного боргу провадження у справі закрити.

Щодо суми пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойка (пеня, штраф) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.7.3 Договору, за прострочення оплати за товар, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період, за який сплачується пеня) відповідно до розміру неоплаченої суми за кожен день прострочення прострочення.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 6 258,39 грн. за період з 20.07.2019 по 31.10.2019 (по кожній накладній окремо), перевіривши розрахунок якої, господарський суд зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо суми 3% річних

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 664,75 грн за період з 20.07.2019 по 31.10.2019 Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд встановив, що розрахунок 3% річних є вірним.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 664,75 грн підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина 3 стаття 123 Господарського процесуального кодексу України).

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір №19/3 від 25.10.2019, укладений між ним та адвокатом Санжарою Андрієм Анатолійовичем (далі договір про надання правових послуг), відповідно до пункту 1.1 якого, виконавець надає замовникові юридичні послуги щодо стягнення заборгованості з ТОВ "Сінергія Груп", а замовник зобов`язується прийняти та оплатити вартість послуг.

Право на заняття адвокатською діяльністю Санжарою Андрієм Анатолійовичем підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №1274 від 20.05.2004.

Замовник зобов`язаний сплатити вартість послуги виконавця, що надаються за договором (п.2.2. договору).

30.10.2019 позивач здійснив оплату вартості послуг адвоката на суму 5000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №490 від 30.10.2019.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, позивач не надав. Між тим, суд дослідив додані до заяви про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази (рахунки, детальний опис виконаних робіт, акти виконаних робіт) та не встановив недотримання відповідачем (його представником) вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, аналіз наведених норм частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також норм статті 129 цього кодексу, дає підстави для висновку що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Зважаючи на обставини справи, рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом та здійснених розрахунків штрафних санкцій, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00грн

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Колор Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-Груп" про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-Груп" (49000, м. Дніпро, вул. Данила Галицького, б. 2А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Колор Україна" (49000, м. Дніпро, вул. Панікахи, 2, корп. 11, оф. 532, ) заборгованість в розмірі 8 400,01 грн., 664,75 грн. 3 % річних, 6 258,39 грн. пені, 1522,69 грн витрат по сплаті судового збору та 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу у сумі 89 421,95 грн., у зв`язку з відсутністю предмету спору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Повне рішення складено 10.01.2020

Суддя С.В. Мартинюк