ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2020 р. Справа№ 910/14366/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Зубець Л.П.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - Зарубіна Т.М. (довір. б/н від 10.01.2020);

від відповідача - Незнамова Т.О. (довір. №14-355 від 10.10.2019);

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Глущенко В.В. ( довір. №1-2020 від 27.12.2019);

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Мельник О.В. (довір. №Д-14/19 від 02.01.2019);

Скиба В.Д. (довіреність №Д-11/20 від 14.01.2020);

розглянувши апеляційні скарги Акціонерне товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019

у справі № 910/14366/18 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово - експлуатаційне підприємство "Щорса 32"

до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Укртрансгаз"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "Київгаз"

про визнання права та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 у справі №910/14366/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово - експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" - задоволено у повному обсязі. Визнано право Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово - експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" на споживання природного газу у березні 2017 року на загальний обсяг 165,206 тис. куб. м., у квітні 2017 року на загальний обсяг 51,840 тис. куб.м., у травні 2017 року на загальний обсяг 42,010 тис. куб.м., у червні 2017 року на загальний обсяг 6,321 тис. куб. м. за Договором на постачання природного газу від 06.10.2016p. №1712/1617-ТЕ-41. Зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підписати акти приймання-передачі природного газу за березень 2017 року на загальний обсяг 165,206 тис. куб. м., за квітень 2017 року на загальний обсяг 51,840 тис. куб.м., за травень 2017 року на загальний обсяг 42,010 тис. куб.м., за червень 2017 року на загальний обсяг 6,321 тис. куб. м. за договором на постачання природного газу від 06.10.2016p. №1712/1617-ТЕ-41. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово - експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" судовий збір у розмірі 3 524 грн. 00 коп.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не було виділено позивачу номінації щодо обсягів природного газу на спірні місяці;

- позивач, як споживач природного газу за договором №1712/1617-ТЕ-41 постачання природного газу від 06.10.2016 має право отримувати природний газ у відповідному місяці постачання виключно від одного постачальника, яким визначено ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як постачальника із спеціальними обов`язками постановою Кабінету Міністрів Українивід 22.03.2017 №187. Наявність у позивача договірних відносин з НАК «Нафтогаз України» виключає можливість укладення договору з іншими постачальниками;

- ПАТ «НАК «Нафтогаз України» наділений спеціальними обов`язками щодо постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, є ліцензіатом та монополістом з постачання природного газу, а тому на підставі відповідних договорів постачання природного газу та спеціальних підзаконних нормативних актів, було зобов`язано постачати природний газ позивачу, як виробнику теплової енергії, у тому числі шляхом своєчасної видачі номінацій, і це є обов`язком ПАТ «НАК «Нафтогаз України», а не правом, а тому дії ПАТ «Нафтогаз України» щодо невидачі номінацій є неправомірним;

- невидача або несвоєчасна видача номінацій ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є неправомірною та унеможливлює безперешкодне отримання ТОВ «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» необхідних обсягів природного газу, оскільки у тому числі може мати наслідком обмеження або взагалі припинення надання послуг з розподілу природного газу у зв`язку з неотриманням від ПАТ «НАК «Нафтогаз України», як постачальника газу, підтверджених обсягів природного газу для позивача;

- оскільки судом встановлено неправомірність дій ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в частині не підтвердження позивачу планових обсягів (номінацій) природного газу у період з березня 2017-червень 2017 року та визнано право споживача на споживання природного газу у спірний період, відповідно до умов укладеного договору постачання природного газу між сторонами то повинно відбутись документальне оформлення використаних позивачем обсягів природного газу за спірний період.

Не погоджуючись з рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 у справі №910/14366/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі третя особа зазначає про те, що:

- АТ «Укртрансгаз» не надавав НАК «Нафтогаз України» послуг фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою для позивача за відповідні періоди, а отже НАК «Нафтогаз України» не був постачальником позивача по відповідних періодах, у зв`язку з чим підстав АТ «Укртрансгаз» здійснювати алокацію на НАК «Нафтогаз України» фактичних обсягів споживання позивача не існує, оскільки згідно з п.8 глави 3 Розділу XII Кодексу ГТС алокація фактичних обсягів споживача можлива тільки на постачальника, зазначеного у відповідній підтвердженій номінації/місячній номінації/реновації;

- оскільки НАК «Нафтогаз України» чи будь-який інший замовник не виконував послуги транспортування природного газу у спірні періоди для позивача, то такі відбори природного газу вказаним споживачем є несанкціонованим відбором як це передбачено п.5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС та п.4 глави 1 розділу I Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494;

- будь-яких правочинів, господарських операцій чи інших фактичних даних, які б свідчили про реальне постачання/транспортування НАК «Нафтогаз України» позивачу будь-яких обсягів природного газу, не існує, що вказує на недостовірність даних, відображених в цій частині у алокаціях (звітах) ПАТ «Київгаз». Отже відбір природного газу позивачем було здійснено за відсутності підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідні розрахункові періоди та з порушенням вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 18.03.2019 у справі №910/14366/18 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- відсутність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача на законодавчому рівні виключає можливість здійснення як поставки природного газу такому споживачу, так і розподілу природного газу оператором ГРМ, навіть за наявності укладеного договору поставки природного газу;

- у зв`язку з наявною заборгованістю за спожитий у минулі періоди природний газ, низьким рівнем розрахунків Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не мало правових підстав підтверджувати споживачу планові обсяги природного газу на березень 2017 та, відповідно, не здійснювало постачання природного газу споживачу в березні 2017;

- також позивачем не було виконано вимоги п.12 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу та, як наслідок, Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не були підтверджені планові обсяги природного газу на квітень-червень 2017;

- заявлені позовні вимоги не можуть бути предметом позову, оскільки акти приймання-передачі є доказами підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, не є матеріально-правовою чи немайновою вимогою позивача, на підставі якої суд приймає рішення;

- обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб`єктивного права з боку відповідача, оскільки позивачем не доведено наявності у нього права на споживання природного газу в період березень-червень 2017 за договором постачання природного газу №1712/1617-ТЕ-41 від 06.10.2016.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач зауважує на тому, що Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.19 №226 «Деякі питання акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», яка набрала чинності 20.03.2019, тип акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» змінено з публічного на приватне, про що внесені зміни до Статуту НАК «Нафтогаз України» (відповідачем до апеляційної скарги подано відповідні докази) , таким чином, в силу абз.3 ч.2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» правовий статус НАК «Нафтогаз України» як відповідача у справі №910/14366/18 не змінився.

Протокольною ухвалою судовою колегією, з урахуванням наявних доказів змінено назву відповідача (в результаті зміни акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з публічного на приватне) - з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019, справу № 910/14366/18 призначено до розгляду на 11.06.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціоненерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019, справу № 910/14366/18 призначено до розгляду на 11.06.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціоненерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 у справі №910/14366/18.

Від позивача 06.06.2019 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/6642/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 зупинено провадження у справі №910/14366/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово - експлуатаційне підприємство "Щорса 32" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", за участю третьої особи. яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Укртрансгаз", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "Київгаз" про визнання права та зобов`язання вчинити дії до перегляду Верховним судом в касаційному порядку справи №910/6642/18 за позовом Державного підприємства "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про зобов`язання виконати дії, у зв`язку з тим, що справа №910/14366/18 та справа №910/6642/18, яка перебуває на перегляді Верховного суду в касаційному порядку ідентичні, предмети та підстави позовних заяв у справі №910/14366/18 та справі №910/6642/18, яка перебуває на перегляді Верховного суду в касаційному порядку є аналогічні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 поновлено апеляційне провадження у справі № 910/14366/18 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", розгляд апеляційних скарг Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" призначено до розгляду на 15.01.2020.

В судовому засіданні апеляційного господарського суду 15.01.2020р. представником позивача заявлено усне клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Господарським судом міста Києва справи №910/11215/18 за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Публічного акціонерного товариства «Київгаз», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" про стягнення заборгованості.

Судовою колегією відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання, оскільки докази у даній справі дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третіх осіб судовою колегією встановлено.

06.10.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Об`єднання мешканців "Прозорро" (змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово - експлуатаційне підприємство "Щорса, 32"), як споживачем, укладено договір №1712/1617-ТЕ-41 постачання природного газу, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 1620,0 тис.куб.м, у тому числі за місяцями (тис.куб.м): жовтень 2016 року 110 тис.куб.м, листопад 2016 року 250 тис.куб.м, грудень 2016 року 320 тис.куб.м, січень 2017 року 320 тис.куб.м, лютий 2017 року 3400тис.куб.м, березень 2017 року 280 тис.куб.м.

Плановий обсяг за цим договором протягом місяця поставки може змінюватися за домовленістю сторін. Допускається відхилення місячного обсягу переданого природного газу в розмірі +-5%, підтвердженого постачальником планового обсягу без узгодження сторін (п. п. 2.3, 2.4 договору).

Відповідно до п. 2.6. договору розподіл (транспортування) природного газу за цим договором здійснюють оператори газорозподільних мереж (газотранспортної системи), а саме: ПАТ "Київгаз", з яким споживач уклав відповідний договір.

Постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі:

- природного газу власного прибутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи (ч. 1 п. 3.1. договору №2070/1718-ТЕ-41 від 08.09.2017);

- імпортованого природного газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ (п. 3.1. договору).

Згідно з п. 3.2 договору споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на плановані обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися планованими обсягами, зазначеними у пункті 2.1 договору, на відповідний місяць. Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 договору.

У пункті 3.4 договору встановлено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

У п. 3.5 договору сторони погодили, що не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, споживач зобов`язується надати постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором);

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, у разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта (п. 3.6 договору).

У п. 4.1 договору вказано, що кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показниками комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, встановлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.15. № 2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.15. № 2493.

Ціна за 1000 куб. м. природного газу за договором з ПДВ становить 4942 грн. (п. 5.2 Договору).

Згідно з п. 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 договору).

Додатковою угодою №1 від 23.01.2017 року до договору №1712/1617-ТЕ-41 постачання природного газу від 06.10.2016 року сторони внесли зміни до п.п.1.3, 2.3, 2.4, 2.5, 3.3, 7.1, 7.4, 11.3.

Додатковою угодою №2 від 31.03.2017 року до Договору №1712/1617-ТЕ-41 постачання природного газу від 06.10.2016 року сторони, зокрема, доповнили п.2.1 абзацом в наступній редакції: "Постачальник передає споживачу з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 280 тис.куб.м, у тому числі за місяцями.

Додатковою угодою №3 від 31.07.2017 року до договору №1712/1617-ТЕ-41 постачання природного газу від 06.10.2016 року сторони змінили найменування позивача.

Листами №26-2386/1.2-17 від 03.03.2017 року, №26-4121/1.8-17 від 13.05.2017 року, №26-4535/1.8-17 від 02.06.2017 року відповідач повідомив позивача про невиконання останнім п.п.12, 17 Положення, а тому на березень 2017 р., травень 2017 р., червень 2017 р. не виділяються номінації щодо обсягів природного газу.

Листом №26-3435/1.2-17 від 13.04.2017 року відповідач повернув споживачу акти приймання - передачі природного газу за березень 2017 року без підписання, у зв`язку з невиконанням п.12 Положення підприємству не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на червень 2017р.

Листом №26-4350/1.8-17 від 26.05.2017 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" повернуло споживачу акти приймання - передачі природного газу за квітень 2017 року без підписання, у зв`язку з невиконанням п.12 Положення підприємству не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на квітень 2017 р.

Листом №26-4733/1.2-17 від 13.06.2017 року відповідач повернув споживачу акти приймання - передачі природного газу за травень 2017 року без підписання, у зв`язку з невиконанням п.12 Положення підприємству не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на травень 2017 р.

Листом №26-5608/1.2-17 від 14.07.2017 року відповідач повернув споживачу акти приймання - передачі природного газу за червень 2017 року без підписання, у зв`язку з невиконанням п.12 Положення підприємству не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на червень 2017 р.

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання права на споживання природного газу у березні 2017 року на загальний обсяг 165,206 тис. куб. м., у квітні 2017 року на загальний обсяг 51,840 тис. куб.м., у травні 2017 року на загальний обсяг 42,10 тис. куб.м., у червні 2017 року на загальний обсяг 6,321 тис. куб. м. за договором на постачання природного газу від 06.10.2016p. №1712/1617-ТЕ-41 та зобов`язання підписати акти приймання-передачі природного газу за березень 2017 року на загальний обсяг 165,206 тис. куб. м., за квітень 2017 року на загальний обсяг 51,840 тис. куб.м., за травень 2017 року на загальний обсяг 42,10 тис. куб.м., за червень 2017 року на загальний обсяг 6,321 тис. куб. м. за договором на постачання природного газу від 06.10.2016p. №1712/1617-ТЕ-41.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що відповідач, всупереч покладених на нього спеціальних обов`язків та укладеного договору, не виконав свої обов`язки та відмовився оформляти документи поставки газу за березень - червень 2017 року (підписувати акти приймання-передачі природного газу). Такі дії відповідача є незаконними, оскільки позивач не здійснював несанкціонований відбір природного газу, у зв`язку з чим оператор ГРМ вимагає сплату спожитого газу у подвійному розмірі.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що спір щодо визнання права на використання природного газу між позивачем та відповідачем виник із договірних відносин.

Водночас місцевим господарським судом не встановлено, що договором передбачено право позивача на використання природного газу поза межами переходу права власності на нього після фактичного підписання сторонами актів приймання-передачі, що передбачено пунктом 3.1 договору.

Відповідно до термінів, визначених у Кодексі газотранспортної системи, відбір природного газу за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) є несанкціонованим.

Як вбачається з матеріалів справи право власності на природний газ, безпідставно та несанкціоновано використаний позивачем, до позивача не переходило.

Судовою колегією встановлено, що обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб`єктивного права з боку відповідача, оскільки позивачем не доведено наявність у нього права на використання придбаного за договором №1712/1617-ТЕ-41 від 06.10.2016 природного газу для виробництва теплової енергії. Таким чином, наявність заборгованості за спожитий газ та повернення актів приймання - передачі газу без підписання зі сторони відповідача визнано позивачем і зазначені обставини є такими, що не потребують доказування.

Оскільки позивачем фактично визнано використання природного газу, без отримання відповідного погодження (номінації) відповідача, то позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи, що позивачем заявлено вимогу визнати за ним право на використання помісячно у конкретному обсязі природного газу, який вже спожито і його не існує в природі, а договором поставки газу передбачено перехід права власності на природний газ до споживача після підписання актів приймання-передачі, така вимога є вимогою про встановлення юридичного факту, а тому не підлягає задоволенню у господарському процесі.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. У цьому висновку судова колегія спирається на подібні висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14 та постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/23369/17.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Позивач звернувся з вимогою про визнання його права на споживання природного газу за договором з відповідачем у визначених обсягах у період з березня 2017 - червень 2017, тобто у періоді, який на час звернення до суду з позовом минув. Отже заявлено вимогу, спрямовану на визнання існування права у минулому, а не визнання порушеного, оспорюваного або невизнаного права, яке існує, може бути поновлене і, як наслідок, може бути реалізоване у випадку його визнання.

Висновку про те, чи існувало у позивача право на споживання газу на певних умовах у визначений період у минулому, суд може дійти, розглядаючи спір, зокрема за вимогою, спрямованою на ефективний захист прав або законних інтересів позивача, які можуть бути реалізовані. Натомість вимога про визнання права у минулому спрямована на встановлення підстав існування права або законного інтересу, за захистом якого особа може звернутись, однак сама по собі ефективним способом захисту не є.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 14 червня 2019 у справі №910/6642.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерне товариства "Укртрансгаз" задовольнити.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 у справі №910/14366/18 скасувати.

4. В позові відмовити.

5. Стягнути з Товариства обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 5 763,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово - експлуатаційне підприємство "Щорса 32" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 5286,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

7. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

8 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 21.01.2020р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

Л.П. Зубець