ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про часткове задоволення скарги

08.01.2020м. ДніпроСправа № 904/5487/14
За скаргою: Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

за позовом Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 340 571 606,10 грн. за договором про купівлю-продаж теплової енергії

Суддя Назаренко Н.Г.

За участю секретаря судового засідання Кулеба Т.Ю.

Представники:

Від позивача (скаржника) Хоменко О.О. - представник

Від відповідача Демченко А.Г. - представник

Від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" суми основного боргу у розмірі 292 081 103,57 грн., 3% річних - 12 324 355,28 грн., інфляційних втрат - 34 844 427,92 грн., пені - 1 321 719,33 грн., за договором купівлі-продажу теплової енергії.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 позов задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ) на користь Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ) основний борг в розмірі 292 081 103,57 грн. (двісті дев`яносто два мільйони вісімдесят одна тисяча сто три грн. 57 коп.), пені - 660 859,67 грн. (шістсот шістдесят тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять грн. 67 коп.), інфляційні втрати - 34 844 427,92 грн. (тридцять чотири мільйони вісімсот сорок чотири тисячі чотириста двадцять сім грн. 92 коп.), 3% річних -12 324 355,28 грн. (дванадцять мільйонів триста двадцять чотири тисячі триста п`ятдесят п`ять грн. 28 коп.), витрати по сплаті судового збору - 73 080,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят грн. 00 коп.)

08.10.2014 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 було видано наказ №904/5487/14.

16.12.2019 від Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до суду надійшла скарга на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 07.11.2019 ВП № 45274563 в якій скаржник просить:

- визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни, щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 07.11.2019 ВП № 45274563;

- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни про зупинення вчинення виконавчих дій від 07.11.2019 ВП № 45274563.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2019 прийнято скаргу до розгляду та призначено її розгляд у засідання на 26.12.2019.

Ухвалою від 26.12.2019 відкладено розгляд скарги до 08.01.2019.

Скаржник (позивач) підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Боржник (відповідач) надав усні пояснення про скаргу в яких заперечив проти її задоволення, письмових заперечень не надав.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи для можливості направити належного представника.

Суд відхиляє зазначене клопотання оскільки засідання по розгляду скарги вже відкладалось та відповідно до ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про наявність скарги у суді повідомлений ще 17.12.2019, що підтверджується листом від 17.12.2019 та роздруківкою направлення по електронній пошті, отже у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було достатньо часу для надання письмових заперечень та забезпечення явки представника.

Дослідивши матеріали скарги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", господарський суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2014 року Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" суми основного боргу у розмірі 292 081 103,57 грн., 3% річних - 12 324 355,28 грн., інфляційних втрат - 34 844 427,92 грн., пені - 1 321 719,33 грн., за договором купівлі-продажу теплової енергії.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 позов задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ) на користь Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ) основний борг в розмірі 292 081 103,57 грн. (двісті дев`яносто два мільйони вісімдесят одна тисяча сто три грн. 57 коп.), пені - 660 859,67 грн. (шістсот шістдесят тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять грн. 67 коп.), інфляційні втрати - 34 844 427,92 грн. (тридцять чотири мільйони вісімсот сорок чотири тисячі чотириста двадцять сім грн. 92 коп.), 3% річних -12 324 355,28 грн. (дванадцять мільйонів триста двадцять чотири тисячі триста п`ятдесят п`ять грн. 28 коп.), витрати по сплаті судового збору - 73 080,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят грн. 00 коп.)

08.10.2014 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 було видано наказ №904/5487/14.

З 16.03.2017 Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" перетворено у Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

14.05.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про зміну найменування товариства на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль".

Отже, Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є правонаступником ПАТ "Криворізька теплоцентраль", та в свою чергу ДП «Криворізька теплоцентраль».

На виконання у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходиться виконавчий документ - наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2014 у справі №904/5487/14 про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" основний борг в розмірі 292 081 103,57 грн. (двісті дев`яносто два мільйони вісімдесят одна тисяча сто три грн. 57 коп.), пені - 660 859,67 грн. (шістсот шістдесят тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять грн. 67 коп.), інфляційні втрати - 34 844 427,92 грн. (тридцять чотири мільйони вісімсот сорок чотири тисячі чотириста двадцять сім грн. 92 коп.), 3% річних -12 324 355,28 грн. (дванадцять мільйонів триста двадцять чотири тисячі триста п`ятдесят п`ять грн. 28 коп.), витрати по сплаті судового збору - 73 080,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят грн. 00 коп.).

07.11.2019 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською Оксаною Миколаївною винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП №45274563 на підставі п.10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до змісту постанови, державним виконавцем постановлено зупинити вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу №904/5487/14 виданого 06.10.2014 Господарським судом Дніпропетровської області до моменту виключення з Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (а.с.159).

Супровідним листом №45274563/20.1/18 від 07.11.2019 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинська О.М. направила постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП №45274563 від 07.11.2019 на адресу стягувача та боржника (а.с. 158).

З матеріалів справи вбачається, що вказана постанова про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП №45274563 від 07.11.2019 була отримана стягувачем 05.12.2019, відповідно до штампу вхідної кореспонденції з вх..№ 6545.

Звертаючись до господарського суду зі скаргою, стягувач вважає, що постанова про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП №45274563 від 07.11.2019, винесена головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською Оксаною Миколаївною з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Розглянувши скаргу, дослідивши наявні у справі матеріали суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1. ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейським судом з прав людини в рішенні у справі „Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року зроблено висновок про те, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому затримка у виконанні судового рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції, у зв`язку з чим саме на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ст. ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з п.10 ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду (частина 4 ст. 34 цього Закону).

30.11.2016 набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 1 вказаного вище Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону є: кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем); заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах).

Згідно зі статтею 2 Закону дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. Частиною першою статті 3 цього Закону унормовано, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено "Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром", яким визначені дані реєстру про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 року заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Пункт 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає зупинення судовим виконавцем провадження за настання сукупності таких обставин:

1) боржником є підприємство, що виробляє, транспортує та постачає теплову енергію, надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

2) боржник включений до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії";

3) стягувачем є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії.

Заборгованість, що стягується по справі №904/5487/14, виникла внаслідок неповних розрахунків відповідача за теплову енергію, тобто, за енергоносії. Пеня, інфляційні втрати, 3% річних та судовий збір, які стягуються з боржника, також пов`язані з наявністю основного боргу, який у свою чергу виник внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.

Відповідно до наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2014 №904/5487/14 з боржника на користь Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" стягнуто основний борг в розмірі 292 081 103,57 грн., пені - 660 859,67 грн., інфляційні втрати - 34 844 427,92 грн., 3% річних -12 324 355,28 грн., витрати по сплаті судового збору - 73 080,00 грн.

Судом встановлено, що підприємство боржника включене до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств центрального водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії енергоносії відповідно до наказу Мінрегіону від 25.10.2017 № 279 та повідомлення Департаменту економіки системи життєзабезпечення Мінрегіону про включення до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до зазначеного вище Закону.

Частиною 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" обмежено можливість зупинення виконавчого провадження тільки в частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року шляхом звуження предмета стягнення, та зазначено про можливість зупинення виконавчого провадження з підстав пункту 10 частини 1 статті 34 Закону для стягнення заборгованості по такому стягненню:

за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії та послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі за рішенням суду.

Отже, частиною 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" застосовано обмеження щодо зупинення провадження, за яким предметом зупинення може бути тільки заборгованість за спожитий природній газ станом на 1 липня 2016 року.

Заборгованість щодо суми основного боргу, пені, інфляційних та річних, що стягується на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2014 у справі №904/5487/14 є такою, що виникла до 01.07.2016, а, отже підпадає під приписи частини 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, суб`єктний склад у виконавчому провадженні №45274563, а саме: боржник - Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа", відповідає приписам пункту 10 частини 1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження".

Разом з тим, що відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження не може бути зупинене на підставі пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" в частині стягнення судового збору. Тобто, стягнення судового збору, виконавче провадження щодо якого було зупинено, не підпадає під дію Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду у справі №5023/3166/12 від 19.06.2018.

Згідно статті 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 343 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Як убачається з постанови від 07.11.2019 ВП №45274563, головним державним виконавцем в цілому зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області №904/5487/14 від 06.10.2014, за яким підлягає стягненню і сума судового збору у розмірі 73 080 грн.

Разом з цим, суд вважає, що відсутність підстав для зупинення виконавчих дій з виконання судового наказу про стягнення судового збору не є підставою для відмови у зупиненні вчинення виконавчих дій з виконання наказу в іншій частині, а тому дії державного виконавця з винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 07.11.2019 ВП № 45274563 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2014 по справі № 904/5487/14 в частині стягнення з боржника основного боргу у розмірі 292 081 103,57 грн., пені - 660 859,67 грн., інфляційні втрати - 34 844 427,92 грн., 3% річних -12 324 355,28 грн. є обгрунтованими та правомірними.

Аналогічного висновку дійшов й Верховний Суд у постанові від 16.05.2018 у справі №5024/801/2012, зазначивши про правомірне визнання апеляційним судом незаконною постанови державного виконавця в частині зупинення виконавчого провадження щодо стягнення судових витрат.

З огляду на вищезазначене, суд вбачає підстави для задоволення скарги в частині визнання незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни, щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 07.11.2019 ВП № 45274563 про стягнення з боржника судового збору у сумі 73 080 грн. та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни про зупинення вчинення виконавчих дій від 07.11.2019 ВП № 45274563, в частині стягнення з боржника судового збору у сумі 73 080 грн.

Приписами статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Законне і обґрунтоване рішення має бути також справедливим у моральному та соціальному аспектах - з урахуванням вимог Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Приписами статті 7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" кожному гарантовано захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України від 02.11.2004 №1-33/2004).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного скарга підлягає частковому задоволенню.

Звертаючись до суду, до поданої скарги долучено витяг із копії статуту Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" в новій редакції, затвердженій протоколом загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» № 1/2019 від 15.04.2019 (Код ).

З пунктів 1.1, 1.2 цього статуту вбачається перетворення Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" шляхом приватизації у Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", яке в подальшому відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" змінило тип акціонерного товариства й отримало нове найменування - Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (а.с. 162-163).

За таких обставин вбачаються підстави допустити заміну найменування позивача у справі з Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль».

Керуючись положеннями статтями 1, 34, 35 Закону України "Про виконавче провадження", статтями 234, 235, 339 - 343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Допустити заміну найменування позивача у справі № 904/5487/14 Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль».

2. Скаргу Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 07.11.2019 ВП № 45274563- задовольнити частково.

3. Визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни, щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 07.11.2019 ВП № 45274563 в частині зупинення вчинення виконавчих дій щодо стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" витрат по сплаті судового збору у сумі 73 080 грн.

4. Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни про зупинення вчинення виконавчих дій від 07.11.2019 ВП № 45274563, в частині зупинення вчинення виконавчих дій щодо стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" витрат по сплаті судового збору у сумі 73 080 грн.

5. В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення - 08.01.2020 господарським судом та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено - 13.01.2020.

Суддя Н.Г. Назаренко