ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2020 Cправа № 914/1937/19

За позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія», с.Зубра, Пустомитівського району Львівської області

про розірвання договору оренди нерухомого майна №02/50-04 від 02.02.2004 р. та зобов`язання звільнити орендоване майно,

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Муравець О.М.

Представники сторін:

від позивача: Трофимчук О.В.,

від відповідача: не з`явився.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу - програмно-апаратного комплексу Акорд.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія» про розірвання договору оренди нерухомого майна №02/50-04 від 02.02.2004 р. та зобов`язання звільнити орендоване майно.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач всупереч укладеному між сторонами договору оренди не вносив орендну плату за нежитлове приміщення у період з жовтня 2018 р. по квітень 2019 р. Станом на 13.01.2020р. відповідач жодної сплати так і не здійснив. Зазначене, на думку позивача, є підставою для розірвання договору та звільнення орендованого майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.09.2019 р. справу № 914/1937/19 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.09.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк на подання відзиву - протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, явку сторін визнано обов`язковою.

23.10.2019 р. відповідач подав суду клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№43659/19).

Протокольною ухвалою від 24.10.2019 р. Господарський суд Львівської області ухвалив відкласти підготовче засідання на 14.11.2019 р. Ухвалою від 24.10.2019 р. Господарський суд Львівської області у порядку ст.ст. 120-121 ГПК України викликав відповідача та повідомив про дату, час і місце судового засідання.

Ухвалою від 14.11.2019 р. Господарський суд Львівської області продовжив строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відклав підготовче засідання на 28.11.2019 р.

Ухвалою суду від 28.11.2019 р. підготовче засідання відкладено на 12.12.2019 р.

У підготовчому засіданні 12.12.2019 р. суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті на 24.12.2019 р.

24.12.2019 р. позивач скерував до суду письмові пояснення (вх.№54282/19).

Протокольною ухвалою від 24.12.2019 р. Господарський суд Львівської області ухвалив відкласти судове засідання на 13.01.2020 р. Ухвалою від 24.12.2019 р. Господарський суд Львівської області у порядку ст.ст. 120-121 ГПК України викликав відповідача та повідомив про дату, час і місце судового засідання.

Представник позивача у судове засідання 13.01.2020 р. з`явився, позовні вимоги підтримав повністю.

У судові засідання, що відбулися 24.10.2019 р., 14.11.2019 р., 28.11.2019 р., 12.12.2019 р., 24.12.2019 р. та 13.01.2020 р. представник відповідача не з`явився, вимог суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи, а також самим клопотанням відповідача від 23.10.2019 р.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження та усі судові засідання, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідачем, у свою чергу, не повідомлено про причини неявки в судові засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

У судовому засіданні 13.01.2020 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

02.02.2004 р. між Львівським міським комунальним підприємством Львівтеплоенерго (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Енергія (орендар, відповідач) укладено договір оренди нерухомого майна №02/50-04, відповідно до п.1.1 якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення, розташовані в м. Львові в буд. №5 вул.Козельницька, загальною площею 121,3 кв.м. для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до п.2.1 договору, передача орендарю майна в користування здійснюється одночасно з підписанням сторонами договору та акта приймання-передачі (додаток 1), вказаного в п.1.1 майна, але не пізніше 3-х днів з моменту їх підписання.

Майно, передане орендарю, повертається орендодавцеві не пізніше 10 днів після закінчення терміну дії договору (якщо не досягнуто згоди про його продовження або в разі його дострокового розірвання) за актом приймання-передачі, звіреним з актом приймання-передачі, зазначеним в п.2.1 цього договору, разом з отриманим від орендодавця устаткуванням, інвентарем та іншим майном в належному стані з усіма зробленими поліпшеннями (2.3 договору).

За умовами п.5.2 договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором. Орендна плата визначається на підставі Методики орендної плати за користування майном територіальної громади міста Львова (ухвала № 98 від 31.10.2002р. Львівської міської ради) і перераховується орендарем не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим (п.3.1 договору).

Згідно п.5.7 договору орендар зобов`язався, зокрема, в разі припинення договору оренди повернути орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням фізичного зносу.

Цей договір діє з дня його підписання до 31.12.2008 р. Зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін (п.8.1 та 8.3 договору). Договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням арбітражного суду у разі, зокрема, порушення строків внесення орендної плати більш як на 3 місяці. В разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця від вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Дія договору припиняється в разі: закінчення строку, на який було укладено; згоди сторін або рішення арбітражного суду; загибелі об`єкта оренди; банкрутства орендаря (п.8.4, 8.6 та 8.8 договору).

02.02.2004 р., на виконання умов договору, позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування майно, що підтверджується актом приймання-передачі в оренду майна.

Як стверджує позивач, 24.10.2019 р. з метою добровільного розірвання договору на адресу відповідача надсилався відповідний лист. Який залишений відповідачем без відповіді. Крім того, позивачем скеровувалась претензія про сплату заборгованості з орендної плати в розмірі 66'859,30 грн., яка виникла з жовтня 2018 р. по квітень 2019 р. Позивач також інформував суд, що рішенням Господарського суду Львівської області від 25.11.2019 р. у справі №914/1902/19 позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» задоволено повністю, стягнуто з ТзОВ «Енергія» на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 66'859,30 грн. заборгованості з орендної плати та судовий збір. Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрало законної сили. У судовому засіданні представник позивача підтвердив, що станом на 13.01.2020 р. жодної оплати відповідач не здійснив.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 ЦК України).

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору № 02/05-04 оренди нерухомого майна.

Дані правовідносини врегульовано відповідним договором між сторонами, нормами Глави 58 ЦК України, Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 143 Конституції України майном, що є в комунальній власності, управляють територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно із положеннями ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За умовами п.5.2 договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором.

Положеннями п.3.1 договору встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики орендної плати за користування майном територіальної громади міста Львова (ухвала №98 від 31.10.2002р. Львівської міської ради) і перераховується орендарем не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим.

Позивачем до матеріалів справи долучено довідку від 13.01.2020р. згідно з якою за відповідачем обліковується заборгованість з орендної плати в розмірі 145'476,08 грн.

У пункті 8.4 договору сторони визначили, що порушення строків внесення орендної плати більш як на 3 місяці є підставою для дострокового розірвання договору оренди.

Відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою ст. 782 ЦК України, є правом, а не обов`язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів.

У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов`язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна»).

Відповідно до ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст.782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно із положеннями п. 8.8 договору він може бути припинений, зокрема, за рішенням суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що договір оренди №02/50-04 від 02.02.2004 р. необхідно розірвати у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору та норм чинного законодавства, оскільки відповідач з жовтня 2018 року не здійснив жодної оплати.

Відповідно до п.5 ст.188 ГК України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ст.785 ЦК України у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Згідно із положеннями п.2.3 договору майно, передане орендарю, повертається орендодавцеві не пізніше 10 днів після закінчення терміну дії договору (якщо не досягнуто згоди про його продовження або в разі його дострокового розірвання) за актом приймання-передачі, звіреним з актом приймання-передачі, зазначеним в п.2.1 цього договору, разом з отриманим від орендодавця устаткуванням, інвентарем та іншим майном в належному стані з усіма зробленими поліпшеннями.

Оскільки суд дійшов висновку, що договір оренди необхідно розірвати, відповідач зобов`язаний повернути орендовані приміщення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до задоволення.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням № 16645 від 18.09.2019 р. на суму 3 842,00 грн.

Оскільки суд приймає рішення про задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди нерухомого майна №02/50-04 від 02.02.2004 р., укладений між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергія».

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія» (81135, Львівська область, Пустомитівський район, с.Зубра, вул.Б.Хмельницького, 27; ) звільнити орендоване майно, розташоване за адресою: м. Львів в буд. №5 вул.Козельницька, загальною площею 121,3 кв. м.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія» (81135, Львівська область, Пустомитівський район, с.Зубра, вул.Б.Хмельницького, 27; ) на користь Львівського міського комунального підприємства (79040, м.Львів, вул.Д.Апостола,1; ) 3 842,00 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 15.01.2020 р.

Суддя Яворський Б.І.