ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1678/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Аленіна О.Ю.

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача - Колодяжний Д.П.,

від відповідача - Гольчановський Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

на рішення господарського суду Одеської області від 30.09.2019, ухвалене суддею Бездолею Д.О., м. Одеса, повний текст складено 10.10.2019

у справі № 916/1678/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ»

до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

про стягнення 4 937 382,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ» (далі ТОВ «Бруклін-Київ») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі ДП «АМПУ»), в якому просило суд стягнути з останнього 4937382,40 грн., як безпідставно отриманих коштів.

Позов мотивований тим, що заявлені до стягнення кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави, а саме: внаслідок незастосування коефіцієнта 0,7 відповідно до умов договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) № 201-П-АМПУ-17 від 29.12.2017 та абз. 12 п. 3 розд. ІІ Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні Адміністрації морських портів України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 № 541.

Позивач також зазначив, що між сторонами вже був укладений аналогічний договір про забезпечення доступу до портового оператора до причалу(ів) № 1433-П-ОДФ від 31.12.2015, строк дії якого діяв до 31.12.2017. Протягом усього періоду відносин за цим договором відповідач також безпідставно відмовлявся виконувати вимоги тарифів та застосовувати коефіцієнт до розрахунків сторін, що змусило позивача звернутись до суду з вимогою визнати право на застосування коефіцієнта та стягнення з відповідача відповідних коштів за період з січня 2016 по листопад 2016. Цей спір виграний позивачем, однак відповідач продовжував неправомірно відмовляти позивачу у застосуванні коефіцієнту і в подальшому. Тому позивач був змушений повторно звернутись до суду з вимогами про стягнення коштів за період з грудня 2016 по грудень 2017. Вказані вимоги також були задоволено судом. При цьому відповідачем вказані рішення судів в обох судових справах (№ 916/161/17 та № 916/544/18) визнані та виконані.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти його задоволення та зазначив, що обставини у справах № 916/544/18, № 916/161/17 не мають преюдиції для розгляду даної справи, оскільки стосуються правовідносин за договором №1433-П-ОДФ-15 від 31.12.2015. Застосування коефіцієнту 0,7 можливо лише за умов досягнення фактичної продуктивності навантаження судна не менше 500т/год. та розташування перевантажувальної машини на причалі. Крім того, договірний характер правовідносин, який наявний між сторонами, виключає можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України.

Заперечуючи проти доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач зазначив, зокрема, про те, що усі спірні питання та пов`язані з ними аспекти щодо предмету спору детально досліджувалися судами при розгляді інших судових справ №916/161/17 та №916/544/18 між тими самими сторонами, а отже зазначені обставини мають преюдиційну силу згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України. У порівнянні з договором 2015 року, в новому договорі жодним чином не змінилися ні сторони, ні предмет, ні фінансові умови в частині визначення базису нарахування плати за послуги на підставі Тарифів.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.09.2019 у справі №916/1678/19 позов ТОВ «Бруклін-Київ» задоволено повністю, стягнуто з ДП «АМПУ» 4937382,40 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставне незастосування ДП «АМПУ» коефіцієнта до розрахунків між сторонами за договором про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) № 201-П-АМПУ-17 від 29.12.2017.

При цьому, суд зазначив, що заявлена до стягнення позивачем сума є збитками, які понесені позивачем внаслідок незастосування в рамках укладеного між сторонами договору коефіцієнту 0,7.

Не погодившись з рішенням суду, ДП «АМПУ» подало на нього апеляційну скаргу, яка мотивована наступним.

При розрахунках на послуги доступу портового оператора до причалу ТОВ «Бруклік-Київ» адміністрація Одеського морського порту застосовує коефіцієнт 0,7 до ставок «Зернові вантажі (у т.ч. насіння), що перевантажується навалом» тільки тоді, коли вантажі оброблюються на причалі № 43 за умови фактичної продуктивності при навантаженні не менше 500 т/год.

При цьому, портовий оператор наполягає на застосуванні коефіцієнта 0,7 до ставок зернових вантажів, що пройшли через причали № 42, 43, 46-47.

На причалах № 46-47 знаходиться стаціонарне обладнання з перевалки цукру-сирцю, при цьому ТОВ «Бруклін-Київ» здійснює на цих причалах перевантаження вантажів різної номенклатури, що свідчить про відсутність спрямованості комплексу.

Так як на причалах № 42, 46-47 здійснюється перевантаження різної номенклатури вантажів, які відрізняються як за видом, так і за способом пакування, а також відсутнє оснащення відповідним спеціалізованим підйомно-транспортним устаткуванням, призначеним для перевалки конкретних видів вантажів та (або) обробки спеціалізованих суден, враховуючи той факт, що під час організації технологічного процесу перевантаження застосовуються різні технології та устаткування, відсутні підстави визначення їх, як спеціалізованих причалів з обробки зерна або генеральних вантажів.

Спеціалізований термінал повинен складатись з однієї безперервної спеціалізованої технологічної лінії для можливості перевантаження тільки конкретних вантажів. Втім, навантаження зерна на причалах № 46, 47 ТОВ «Бруклін-Київ» відбувається наступним чином: через навантажувальні труби, які знаходяться в тилу причалу № 35 (територія ДП «ОМТП») зерно потрапляє у спеціальну тару (контейнер), встановлену на напівпричіп. Після завантаження тягач з платформою, на якій знаходиться 2 спеціалізовані контейнери, доставляє вантаж на відстань 1840 м. (причали № 46, 47). На причалі за допомогою портального крану здійснюється транспортування завантаженої тари з причалу на судно. Спеціальна тара опускається до трюму, де і здійснюється засипка зерна у трюм. На причалі № 42 суднова операція виконується за допомогою контейнерного перевантажувача.

Таким чином, портальний кран та контейнерний перевантажувач не є спеціалізованим підйомно-транспортним устаткуванням, призначеним для перевалки зерна. Відсутній процес перевантаження шляхом безперервної спеціалізованої технологічної лінії.

З урахуванням викладеного, комплекс споруд, обладнання, якісні характеристики причалів, доступ до яких забезпечено ТОВ «Бруклін-Київ» у сукупності не відповідає критеріям для визначення останнього, як спеціалізованого технологічного перевантажувального комплексу.

Тому, адміністрація Одеського морського порту взагалі не має підстав для застосування коефіцієнту 0,7 з урахуванням вимог останнього абз. п. 3 розділу ІІ Тарифів у адміністрації Одеського морського порту при здійсненні портовим оператором навантажувально-розвантажувальних робіт на причалах № 42, 46-47.

Враховуючи викладене, ДП «АМПУ» просило скасувати рішення господарського суду Одеської області від 30.09.2019 у справі №916/1678/19, прийняти нове рішення, яким позов ТОВ «Бруклін-Київ» залишити без задоволення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 у справі №916/1678/19 за апеляційною скаргою ДП «АМПУ» відкрито апеляційне провадження, встановлено ТОВ «Бруклін-Київ» строк до 26.11.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 26.11.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань.

22.11.2019 від ТОВ «Бруклін-Київ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість, зокрема, про те, що доводи скаржника взагалі не спростовують висновків суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 розгляду справи № 916/1678/19 за апеляційною скаргою ДП «АМПУ» призначено на 19.12.2019 о 12:00 год.

В судовому засіданні 19.12.2019 оголошено перерву до 14.01.2020 о 14:00 год., про що постановлено протокольну ухвалу.

В судове засідання 14.01.2020 з`явились представники учасників справи.

Представник ДП «АМПУ» просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Одеської області від 30.09.2019 у справі №916/1678/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким позов ТОВ «Бруклін-Київ» залишити без задоволення.

Представник ТОВ «Бруклін-Київ» заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників позивача та відповідача, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2017 між ДП «АМПУ» (адміністрація) та ТОВ «Бруклін-Київ» (портовий оператор) укладено договір №201-П-АМПУ-17 про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) (а.с.45-73 т.1), згідно п. 1.1. якого адміністрація зобов`язується забезпечити доступ портового оператора до причалу(ів) №38,42,43,44,45,46,47 Одеської філії ДП «АМПУ», що перебуває у господарському віданні адміністрації для проведення портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а портовий оператор зобов`язується сплатити адміністрації плату за послуги.

Послуга надається з метою забезпечення виконання портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу(ів) у межах, визначених у паспорті споруди, а саме довжини та ширини конструкції (конструктивної ширини) споруди.

Відповідно до п.п. 2.1.3., 2.3.21. договору адміністрація зобов`язана складати у двох примірниках акт наданих послуг та рахунок за надані послуги за державними регульованими тарифами, на підставі наданої портовим оператором інформації за формою, наведеною у Додатку 3 до цього договору, з урахуванням пунктів 3.2., 3.3. цього договору. Портовий оператор зобов`язаний підписувати отримані від адміністрації акти наданих послуг протягом 5-ти робочих днів з дати їх оформлення. Якщо у цей строк портовий оператор не повернув підписаний акт наданих послуг або не надав свої зауваження до наданих послуг, цей акт вважається сторонами погоджений (підписаний), а послуги вважаються прийнятими.

Пунктом 3.1. договору визначено, що нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів), що перебуває(ють) у господарському віданні адміністрації, здійснюється за тарифами відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 №541 «Про затвердження Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває(ють) у господарському віданні адміністрації морських портів України», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 за № 1608/28053.

Для формування рахунку та акту наданих послуг за підсумками календарного періоду (місяця) портовий оператор надає до адміністрації у перший робочий день місяця, наступного за звітним, інформацію та документи, передбачені Додатком 3 до цього Договору, в паперовому/електронному вигляді. Формування рахунку та акту наданих послуг здійснюється на останню дату календарного періоду (місяця) протягом 6-ти робочих днів місяця наступного за звітним.

Згідно з п.п. 3.2. договору датою надання послуг є дата складання акту наданих послуг, який формується на підставі відомостей, наведених у наступних документах: для вантажів, що вибувають морем - коносамент, маніфест або інший документ, виданий морським або річковим перевізником; для вантажів, що прибувають морем - генеральний акт або інший документ.

Оплата рахунків здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів портовим оператором на поточний рахунок адміністрації протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати виставлення адміністрацією рахунку на оплату послуг (п. 3.4. договору).

Відповідно до п. 7.1. договору він набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє протягом 3 (трьох) років з дати його підписання.

На виконання умов договору протягом 2018 року ТОВ «Бруклін-Київ» надавало ДП «АМПУ» інформацію для виставлення рахунків за кожний місяць окремо, із зазначенням у графі « 13» інформації коефіцієнту 0,7, який має застосовуватись до ставок по окремим вантажним роботам (а.с.152-167, т.1).

ДП «АМПУ», в свою чергу, за спірний період (січень 2018 - грудень 2018 року) виставило ТОВ «Бруклін-Київ» рахунки на оплату послуг із забезпечення доступу портового оператору до причалів, що перебувають у господарському віданні адміністрації (а.с.168-180, т.1).

За спірний період між сторонами були складені та підписані відповідні акти наданих послуг (а.с.181-193, т.1).

При цьому, на зворотній сторінці вказаних актів зазначається, що ТОВ «Бруклін-Київ» не визнає зобов`язання в тій частині, в якій ДП «АМПУ» не було застосовано коефіцієнт 0,7 до розрахунку вартості робіт, щодо яких позивач зазначав в інформації для виставлення рахунків.

Не зважаючи на зазначені в актах заперечення, позивач в повному обсязі оплатив рахунки відповідача, що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями (а.с.194-205, т.1).

Судом апеляційної інстанції також встановлено та не заперечується учасниками справи, що при здійсненні спірних вантажних операцій протягом січня-грудня 2018 року:

- позивачем як портовим оператором використовувались причали № 42, 43, 46-47;

- позивачем здійснювалось навантаження зернових навалом;

- технологічний процес перевантаження позивачем зернових вантажів у Одеському морському порту здійснювався наступними перевантажувальними машинами: перевантажувальна машина ПМ-1200У1 нормативною продуктивністю 1200 тон/год. - розташована безпосередньо на причалі № 43; ланцюгові транспортери T120G та ZEO-DC-350-20 нормативною продуктивністю 1000/700 тон/год. відповідно - розташовані в тилу поза межами паспортних характеристик причалів №№ 42, 46-47, але в межах території морського порту.

Ці обставини підтверджуються коносаментами (а.с.209-222, т.1, а.с.1-222, т.2, а.с.1-22, т.3), РТК 8.22, РТК 8.23, РТК 8.26 (а.с.23-49, т.3), описом організації єдиного технологічного процесу (а.с.50-53, т.3), технічними паспортами на машини (а.с.54-67, т. 3).

Предметом спору у даній справі є вимога ТОВ «Бруклін-Київ» суд стягнути з ДП «АМПУ» 4937382,40 грн. (як безпідставно отриманих коштів) з підстав незастосування останнім коефіцієнту 0,7 до розрахунків між сторонами за договором про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) № 201-П-АМПУ-17 від 29.12.2017.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності ТОВ «Бруклін-Київ» своїх позовних вимог. При цьому, суд зазначив, що заявлена до стягнення позивачем сума є збитками, які понесені позивачем внаслідок незастосування в рамках укладеного між сторонами договору коефіцієнту 0,7.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про морські порти України» у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 21 Закону України «Про морські порти України» тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 405 «Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню» до спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, належать: забезпечення лоцманського проведення; регулювання руху суден; забезпечення проведення криголамних робіт; забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, крім причалу, що використовується портовим оператором на підставі договору оренди, концесії, спільної діяльності, укладеного відповідно до законодавства.

Згідно з п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про морські порти України» тимчасово, до створення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, її функції та повноваження, визначені цим Законом, виконує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Таким органом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.06.2015 №460 є Міністерство інфраструктури України.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 №541 затверджені Тарифи на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України.

Пунктом 3 розділу ІІ Тарифів передбачено, що у випадку, коли зернові вантажі перевантажуються на спеціалізованих терміналах із застосуванням перевантажувальних машин (з продуктивністю навантаження не менше 500 тон на годину), до цих ставок за послуги для вантажу «зернові вантажі (у тому числі насіння), що перевантажуються навалом» застосовується коефіцієнт 0,7.

Зі змісту п. 3 розділу II Тарифів умовою для застосування коефіцієнту 0,7 є дотримання наступних критеріїв: 1) вантаж - зернові вантажі (у тому числі насіння); 2) спосіб перевантаження - навалом; 3) місце перевантаження - на спеціалізованому терміналі; 4) продуктивність перевантажувальних машин - не менше 500 тон на годину.

Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що всі зазначені критерії дотримуються позивачем стосовно тих перевантажень, відносно яких у своїх розрахунках він заявляв про необхідність застосування коефіцієнта 0,7.

Вищевикладені обставини повністю спростовують доводи скаржника про те, що адміністрація не має підстав для застосування коефіцієнта 0,7.

Враховуючи, що відповідач всупереч зазначених вище положень не застосовував коефіцієнт 0,7, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «Бруклік-Київ».

Крім того, в межах розгляду господарських справ №916/1617/17 та №916/544/18 між тими ж сторонами суди вже досліджували аналогічні обставини та надавали оцінку нормам п. 3 розділу II Тарифів.

Що стосується правової природи коштів, стягнутих за оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Звертаючись з позовом, ТОВ «Бруклін-Київ» просило стягнути з ДП «АМПУ» 4937382,40 грн., як безпідставно отриманих коштів.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення позивачем сума є збитками, які понесені позивачем внаслідок незастосування в рамках укладеного між сторонами договору коефіцієнта 0,7.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних відносинах набуття майна відбулось в межах договірних відносин, що унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 зроблено висновок щодо застосування норм права, відповідно до якого господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Таким чином, рішення господарського суду Одеської області від 30.09.2019 у справі №916/1678/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283

ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 30.09.2019 у справі №916/1678/19 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.01.2020.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя О.Ю. Аленін