ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2020м. ДніпроСправа № 904/4991/19
За позовом Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова", м. Дніпро

до Державного підприємства "Дніпро-ВДМ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 1 357,09 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

С У Т Ь С П О Р У:

Державне підприємство "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Державного підприємства "Дніпро-ВДМ" заборгованість у розмірі 1 357,09 грн., з яких: - основний борг у розмірі 639,29 грн.; - пеня у розмірі 639,29 грн.; - 3 % річних у розмірі 18,29 грн.; - інфляційні втрати у розмірі 60,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №1396/2798 надання послуг з водопостачання та водовідведення від 01 липня 2010 року в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 11.06.2018 по 21.04.2019 у сумі 18,29 грн. та інфляційні збитки за період з червня 2018 року по квітень 2019 року

На підставі пункту 6.2 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за надані послуги у розмірі 639,29 грн. за загальний період з 11.06.2018 по 21.04.2019.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2019, справу №904/4991/19 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи приписи ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч. 7 ст. 250 ГПК України, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2019 відкрито провадження у справі №904/4991/19; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач відзив на позов не надав. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України. Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялась судом за адресою: м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, та отримана відповідачем 11.11.2019 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №244 міститься в матеріалах справи).

Керуючись частиною 9 статті 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2010 року між Державним підприємством "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" (посатачальник) та Державним підприємством "Дніпро-ВДМ" (споживач) укладено договір №1396/2798 про надання послуг з водопостачання та водовідведення, відповідно до умов якого (п. 1.1) постачальник надає споживачу послуги водопостачання: питної води та технічної води та водовідведення стічних вод в побутову та зливову систему каналізації ДП ВО ПМЗ в об`ємах визначених специфікаціями - заявками (№ 1,2), які узгоджуються сторонами щорічно та є невід`ємною частиною договору (додаток №1). Обєм водоспоживання та водовідведення повинен відповідати лімітам споживача, затвердженим місцевими органами виконавчої влади або розрахункам цих об`ємів, узгоджених з постачальником.

Параметри послуг зазначаються у специфікаціях - заявках. Правильно оформлені та скріплені печатками специфікації - заявки в 2-х екземплярах направляються споживачем з підписаним договором для узгодження постачальником, але не пізніше 10 числа останнього місяця (року), що передує періоду надання послуг (п. 1.2 договору).

Згідно п. 2.1 договору кількість використаної споживачем води та скинутих стоків визначається за показниками повірених та опломбованих приладів обліку споживання води і стоків, встановлений споживачем в місці, узгодженому з постачальником, за умови їх роботи в діапазоні вимірювань з нормованою похибкою. При виявленні представником постачальника витоку води у мережах споживача, внаслідок їх пошкодження, або, невідповідності межам вимірювання приладів обліку з вини споживача - розрахунок за воду ведеться згідно з пунктами 3.3,10.1 "Правил". В окремих випадках (сезонне водоспоживання, незначні витрати води, недоцільність установки водолічильника та інш.) розрахунок кількості води споживачем за погодженням з постачальником проводиться за затвердженими нормами місцевими органами державної виконавчої влади та нормами СниПа 2.04001-85.

Відповідно до пункту 8.4 договору цей договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє в частині надання послуг водопостачання та водовідведення до 31 грудня 2010 року, а в частині виконання розрахунків за виконані послуги - до повного погашення заборгованості.

Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору кожна зі сторін не заявить про намір внести в нього зміни, доповнення або про відмову від цього договору, він продовжує свою дію на наступний рік, за умови надання специфікацій - заявок на споживані види послуг на майбутній рік для узгодження зі службами постачальника (п. 8.5 в редакції додаткової угоди №2 від 28.09.2011).

Відповідно до п. 5.1 договору розрахунки за надані послуги здійснюються у відповідності з діючим законодавством України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Споживач відшкодовує постачальнику збір за забруднення навколишнього середовища, що справляється за скид основних забруднюючих речовин у водні об`єкти (з розрахунку заявлених обсягів) згідно виставлених рахунків (п. 5.1.1).

Сума договору на підставі об`ємів і тарифів, зазначених у специфікаціях-заявках, складає 127190,40 грн., крім того ПДВ 20% - 25438,08 грн. Загальна сума договору на момент укладення складає 152 628,48 грн. (п. 5.2 договору).

У разі зміни тарифів на газ, вугілля, електроенергію, цін на матеріали, підвищення зарплатні, зміни нормативу відрахувань, прийнятих в розрахунках цін на послуги, розрахунки здійснюються за цінами без узгодження зі споживачем (п. 5.3 договору)

Згідно умов пункту 5.4 договору споживач за 5 днів до початку розрахункового місяця здійснює 100% передоплату заявленої кількості послуг.

Підставою для остаточного розрахунку за звітний місяць споживача з постачальником є акт приймання-здачі наданих послуг (п. 5.5 договору).

Якщо споживач розраховується за показниками приладів обліку, то:

- в разі перевищення фактично спожитого обсягу послуг над заявленим, остаточний розрахунок споживач здійснює до 10-го числа місяця, наступного за звітним;

- у разі фактичного споживання обсягу послуг нижче заявленого, сальдо, що склалося на початок розрахункового місяця, зараховується як часткова передоплата за наступний розрахунковий місяць (п. 5.6 договору).

Відповідно до умов пункту 5.7 договору за вимогою однією зі сторін, але не рідше одного разу на рік, станом на 1 січня року, що настає за розрахунковим, здійснюється звірка розрахунків. Звірка розрахунків оформляється актом звірки, який підписується сторонами.

На виконання умов укладеного договору Державне підприємство "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" у період травень-грудень 2018 року надавало послуги з водопостачання та водовідведення Державному підприємству "Дніпро-ВДМ". Факт надання позивачем послуг та фактичне споживання, підтверджуються залученими до матеріалів справи актами приймання-передачі енергопослуг у відповідності з договором №1396 від 01.07.2010 (а.с.29-31): №05/1396 від 31.05.2018 на суму 98,30 грн., №06/1396 від 30.06.2018 на суму 196,61 грн., № 07/1396 від 31.07.2018 на суму 147,46 грн., №08/1396 від 31.08.2018 на суму 98,30 грн., №11/1396 від 30.11.2018 на суму 79,02 грн., №12/1396 від 31.12.2018 на суму 26,34 грн.

Позивачем долучено до матеріалів справи претензію на суму 1 458,56 грн. за вих. №157/п-33 від 16.10.2018, в якій зокрема повідомлено, що станом на 10.10.2018 сума основного боргу складає 737,28 грн. Разом із претензією відповідачу направлено платіжні вимоги-доручення: №812178 від 30.04.2018 на суму 196,61 грн., №812252 від 31.05.2018 на суму 98,30 грн., №812304 від 30.06.2018 на суму 196,61 грн., №812353 від 31.07.2018 на суму 147,46 грн., №812423 від 31.08.2018 на суму 98,30 грн.

Також, позивачем долучено до матеріалів справи претензію на суму 202,35 грн. за вих. №157/п-6 від 01.04.2019, в якій зокрема повідомлено, що станом на 21.03.2019 сума основного боргу складає 105,36 грн. Разом із претензією відповідачу направлено платіжні вимоги-доручення: №812570 від 30.11.2018 на суму 79,02 грн., №812624 від 31.12.2018 на суму 26,34 грн.

Вимоги позивача залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків в частині своєчасної оплати за отримані послуги з водопостачання та водовідведення згідно договору №1396/2798 від 01.07.2010 за період травень-грудень 2018 року у позивача рахується заборгованість у розмірі 639,29 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору, факт надання послуг, строк та умови оплати наданих послуг, наявність часткової оплати, строк дії договору.

Позивачем на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує заявлені вимоги та які входять до предмета доказування в даній справі, надано: договір №1396/2798 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 01.07.2010; акти приймання-передачі енергопослуг у відповідності з договором; претензію на суму 1 458,56 грн. за вих. №157/п-33 від 16.10.2018; претензію на суму 202,35 грн. за вих. №157/п-6 від 01.04.2019.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Стаття 526 ЦК України встановлює вимогу щодо виконання зобов`язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

При цьому, однією з характерних особливостей послуг є їх споживання в процесі надання, тобто безпосередньо під час здійснення певної діяльності, хоча вони й передбачають досягнення певних результатів, невід`ємних від самої роботи.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Враховуючи умови договору (п.п. 5.4, 5.5. договору), строк оплати наданих послуг, є таким, що настав.

Доказів сплати позивачу заборгованості в сумі 639,29 грн. відповідачем до справи не надано, наявність даної заборгованості не заперечується та не оспорюється.

За викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 639,29 грн. підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 639,29 грн. за загальний період з 11.06.2018 по 21.04.2019, 3% річних у розмірі 18,29 грн. за загальний період з 11.06.2018 по 21.04.2019 та інфляційні втрати у розмірі 60,22 грн. за період з червня 2018 року по квітень 2019 року.

Згідно з ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 6.2 договору при несвоєчасній оплаті наданих послуг споживач сплачує пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки, але не більше 100% від загальної суми заборгованості.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем у позовній заяві, та встановлено, що під час його проведення позивачем не були враховані положення статей 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Отже, розрахунок пені, наведений позивачем у позовній заяві, визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17 викладений наступний правовий висновок:

"З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем)".

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

З урахуванням наведених вище положень, господарський суд здійснив перерахунок розміру пені, обмежив її нарахування подвійною обліковою ставкою НБУ. Пеня за період прострочки виконання зобов`язань складає 62,34 грн., виходячи з наступного:

за актом №05/1396 від 31.05.2018 на суму 91,56 грн. пеня за період прострочки з 11.06.2018 по 19.09.2018 (100дн) складає 8,73грн.;

за актом №06/1396 від 30.06.2018 на суму 196,61 грн. пеня за період прострочки з 11.07.2018 по 19.10.2018 (100дн) складає 19,08 грн.;

за актом № 07/1396 від 31.07.2018 на суму 147,46 грн. пеня за період прострочки з 11.08.2018 по 19.11.2018 (100дн) складає 14,44 грн.;

за актом №08/1396 від 31.08.2018 на суму 98,30 грн. пеня за період прострочки з 11.09.2018 по 20.12.2019 (100дн) складає 9,70 грн.;

за актом №11/1396 від 30.11.2018 на суму 79,02 грн. пеня за період прострочки з 11.12.2018 по 21.03.2019 (100дн) складає 7,79 грн.;

за актом №12/1396 від 31.12.2018 на суму 26,34 грн. пеня за період прострочки з 11.01.2019 по 21.04.2019 (100дн) складає 2,60 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 18,29 грн. за загальний період з 11.06.2018 по 21.04.2019 та інфляційні втрати у розмірі 60,22 грн. за період з червня 2018 року по квітень 2019 року.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку 3% річних встановлено, що позивачем розрахунок зроблено невірно, сума 3% річних за загальний період з 11.06.2018 по 21.04.2019 складає 5,26 грн., що підлягає стягненню на користь позивача, виходячи з наступного розрахунку:

за період з 11.06.2018 по 19.09.2018: на суму 91,56грн. х3%/365х100 (кількість днів прострочки) = 0,75 грн.,

за період з 11.07.2018 по 19.10.2018: на суму 196,61 грн. х3%/365х100 (кількість днів прострочки) = 1,62 грн.,

за період з 11.08.2018 по 19.11.2018: на суму 147,46 грн. х3%/365х100 (кількість днів прострочки) = 1,21 грн.,

за період з 11.09.2018 по 20.12.2019: на суму 98,30 грн. х3%/365х100 (кількість днів прострочки) = 0,81 грн.,

за період з 11.12.2018 по 21.03.2019: на суму 79,02 грн. х3%/365х100 (кількість днів прострочки) = 0,65 грн.,

за період з 11.01.2019 по 21.04.2019: на суму 26,34 грн. х3%/365х100 (кількість днів прострочки) = 0,22 грн.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок втрат від інфляції, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 3 п.3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Позивачем при здійсненні розрахунку втрат від інфляції враховані рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97.

Сума інфляційних втрат за період з вересня 2018 року по травень 2019 року складає 60,22 грн. виходячи з наступного розрахунку:

на суму боргу за травень 2018 року: 91,56 грн. х 110,33748236% (сукупний індекс інфляції за період з вересня 2018 року по травень 2019 року) = 101,02грн. - 91,56грн. = 9,46грн.;

на суму боргу за червень 2018 року: 196,61 грн. х 110,33748236% (сукупний індекс інфляції за період з вересня 2018 року по травень 2019 року) = 216,93грн. - 196,61грн. = 20,32грн.;

на суму боргу за липень 2018 року: 147,46 грн. х 110,33748236% (сукупний індекс інфляції за період з вересня 2018 року по травень 2019 року) = 162,70грн. - 147,46грн. = 15,24грн.;

на суму боргу за серпень 2018 року: 98,30 грн. х 110,33748236% (сукупний індекс інфляції за період з вересня 2018 року по травень 2019 року) = 108,46грн. - 98,30грн. = 10,16грн.;

на суму боргу за листопад 2018 року: 79,02 грн. х105,0001642% (сукупний індекс інфляції за період з грудня 2018 року по травень 2019 року) = 82,31грн. - 79,02грн. = 3,95грн.;

на суму боргу за грудень 2018 року: 26,34 грн. х 104,16682956% (сукупний індекс інфляції за період з січня 2019 року по травень 2019 року) = 27,17грн. - 26,34грн. = 1,10грн.

Відтак вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю у розмірі 60,22 грн.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача у розмірі 767,11 грн., з яких: заборгованість у розмірі 639,29грн., пеня у розмірі 62,34 грн., три відсотки річних у розмірі 5,26 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 60,22 грн.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено судом частково, судовий збір покладається на відповідача у розмірі 1085,87грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" до Державного підприємства "Дніпро-ВДМ" про стягнення заборгованості у розмірі 1 357,09 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Дніпро-ВДМ" (49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, а/с 825, ідентифікаційний код 24433063) на користь Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" (49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, ідентифікаційний код 14308368) заборгованість у розмірі 639 (шістсот тридцять дев`ять) грн. 29 коп., пеню у розмірі 62 (шістдесят дві) грн. 34 коп., 3% річних у розмірі 5 (п`ять) грн. 26 коп., інфляційні збитки у розмірі 60 (шістдесят) грн. 22 коп. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 085 (одна тисяча вісімдесят п`ять) грн. 87 коп., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 02.01.2020

Суддя Н.М. Євстигнеєва