Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" січня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/785/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Оксамит"

про стягнення заборгованості в сумі 227 771 грн. 25 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Оксамит" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 227 771 грн. 25 коп.

В обґрунтування позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Оксамит" зобов'язань за договором поставки № від 01 січня 2019 року, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості в сумі 227 771 грн. 25 коп. яку позивач просить стягнути з відповідача.

В судове засідання 03 січня 2020 року представники позивача та відповідача не з'явилися.

Відповідач не скористався наданим йому законом правами подати письмові заперечення проти позову, або будь-які інші письмові заперечення по суті спору.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та ухвали суду про відкладення розгляду справи відповідачем не отримані, про що свідчить поштові повідомлення про повернення поштового відправлення адресату.

Суд зазначає, що до матеріалів справи (до позовної заяви) залучені належні докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачам копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу місця проживання відповідача, яка також є офіційною адресою його місця проживання згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідачів про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалася на адреси місцезнаходження відповідачів, які також є офіційними адресами їх місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Вказані ухвали надсилалася рекомендованим листом. Відповідно до п. 99 Постанови КМУ від 05 березня 2009 року № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", рекомендовані поштові відправлення, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату. У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення. Відповідно до розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 05 березня 2009 року № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", у разі невручення рекомендованого листа з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення. З долучених до матеріалів справи конвертів, у яких відповідачам направлялися копії вказаних вище ухвал суду, вбачається, що дані ухвали до суду повернуто установою зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання" на відділенні.

З указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з зазначенням причини "за закінченням терміну зберігання" можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання кореспонденції суду, відповідачами та повернення їх до суду з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" є наслідками діяння (бездіяльності) відповідачів щодо її належного отримання, тобто його власною волею.

Відтак, відповідач вважається повідомленими про розгляд справи № 918/785/19 належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов'язки, а відповідач, натомість проявив протиправну процесуальну бездіяльність. Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце судових засідань. Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, надання відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду спору, останній не скористалися свої процесуальним правом на подачу відзиву або будь-яких інших пояснень, тому вважає можливим здійснювати розгляд справи по суті в даному судовому засіданні.

Заяви та клопотання у справі

13 грудня 2019 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просить суд розглянути судове засідання призначене на 16 грудня 2019 року без його участі.

24 грудня 2019 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просить суд розглянути судове засідання призначене на 03 січня 2020 року без його участі.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду від 13 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/785/19 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Оксамит" про стягнення заборгованості в сумі 227 771 грн. 25 коп., визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 02 грудня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду від 02 грудня 2019 року відкладено розгляд справи по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 16 грудня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду від 16 грудня 2019 року відкладено розгляд справи по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 03 січня 2020 року.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Оксамит" укладено договір поставки № від 01 січня 2019 року (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1.1. договору, продавець зобов'язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вартість сільськогосподарських товарів.

Пунктом 1.2. договору визначено, що загальний об'єм поставки - означатиме або плановий об'єм поставки, зазначений у специфікаціях до даного договору, або фактичний об'єм поставки відповідно до видаткових документів, що повинен відповідати плановому об'єму поставки +/- 5 %. Загальна вартість поставки означатиме загальний об'єм поставки, помножений на ціну.

Згідно до п. 3.6. договору підписання видаткової накладної можливе без довіреності шляхом скріплення підпису печаткою покупця.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що якщо інші умови оплати не будуть погоджені сторонами, покупець зобов'язується оплатити вартість товару не пізніше 31 жовтня 2019 року. Якщо в додатках до договору буде вказана дата із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2019 рік. В специфікаціях сторони погодили відповідний строк оплати кожної партії товару.

Як зазначає позивач, що останнім виконано покладені на нього договірні зобов'язання щодо поставки товару у повному обсязі.

Однак взяті на себе договірні зобов'язання по оплаті за поставлений товар відповідач не виконав, що у свою чергу призвело виникнення заборгованості в сумі 227 771 грн. 25 коп.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Джерела права й акти їх застосування

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Щодо вимог позивача про зазначення у рішенні про нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, суд зазначає наступне.

Умовами п. 8.1. договору поставки встановлено, що в разі несвоєчасної оплати вартості товарів покупцем відповідно до договору. Покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати, без врахування положення п.6 статті 232 Господарського Кодексу України.

З аналізу п. 8.1. договору поставки слідує, що сторони погодили не застосовувати обмеження визначені п.6 статті 232 Господарського Кодексу України, щодо строку нарахування пені через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.10 ст.238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Як вище зазначалось судом, сторони у п. 8.1. договору поставки погодили про незастосування положень ч. 6 ст. 232 ГК України згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, право на нарахування пені за порушення строків оплати за поставлений товар не обмежується строком визначеним ч. 6 ст. 232 ГК України.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України суд вважає за можливе зазначити у резолютивній частині судового рішення про нарахування та стягнення на користь позивача пені починаючи з 01 листопада 2019 року (сума основного боргу 227 771 грн. 25 коп.) з визначенням граничного строку їх нарахування до моменту виконання судового рішення в частині погашення суми основного боргу за договором.

Оскільки, положеннями ст. 611 ЦК України передбачено нарахування пені, то суд вважає за можливе зазначити у резолютивній частині судового рішення про нарахування та стягнення на користь позивача пені починаючи з 01 листопада 2019 року (сума основного боргу 227 771 грн. 25 коп.) з визначенням граничного строку їх нарахування до моменту виконання судового рішення в частині погашення суми основного боргу за договором.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що згідно з ч. ч. 11, 12 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76-78 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду

Судом встановлено, що факт виконання позивачем умов договору, виникнення боргу та часткове погашення підтверджується наявними в матеріалах справи, а саме: відповідно до специфікації № від 18 березня 2019 року сторони погодили строк оплати насіння соняшника 31 жовтня 2019 року; видатковою накладною № від 18 березня 2019 року відповідач отримав насіння соняшника на суму 32 336 грн. 46 коп.; відповідно до видаткової накладної № від 28 травня 2019 року відповідач отримав засіб захисту рослин цинСтарт вартістю 25 332 грн. 58 коп.; 10 червня 2019 року сторони погодили зменшити вартість товару на суму 25 332 грн. 58 коп. підписавши коригування кількісних та вартісних показників № ; відповідно до видаткової накладної № від 18 березня 2019 року відповідач отримав від позивача засоби захисту рослин на суму 78 835 грн. 56 коп.; відповідно до специфікації № від 28 травня 2019 року сторони погодили строк оплати засобу захисту рослин Авіатор 31 жовтня 2019 року; відповідно до видаткової накладної № від 28 травня 2019 року відповідач отримав засіб захисту рослин Авіатор на суму 8 456 грн. 93 коп.; відповідно до специфікації № від 08 травня 2019 року сторони погодили строк оплати насіння соняшника 31 жовтня 2019 року; відповідно до видаткової накладної № від 08 травня 2019 року за якою відповідач отримав насіння соняшника на суму 29 364 грн. 70 коп.; відповідно до специфікації № 1 від 24 червня 2019 року сторони погодили строк оплати засобу захисту рослин Аксіал 31 жовтня 2019 року; відповідно до видаткової накладної № 6 від 24 червня 2019 року відповідач отримав засіб захисту рослин Аксіал на суму 62 620 грн. 61 коп.; відповідно до специфікації № від 02 червня 2019 року сторони погодили строк оплати засобу захисту рослин Галера Супер 31 жовтня 2019 року; відповідно до видаткової накладної № від 02 червня 2019 року відповідач отримав засіб захисту рослин Галера Супер на суму 16 156 грн. 99 коп.

Судом встановлено, що сторонами в специфікаціях погоджено відповідний строк оплати кожної партії товару.

Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено факт поставки товару на загальну суму 253 103 грн. 83 коп.

Як вбачається з матеріалів справи сторони погодили зменшення вартості оплати товару на суму 25 332 грн. 58 коп.

Отже, сума заборгованості становить 227 771 грн. 25 коп.

Суд приймає в якості доказів наладженого виконання позивачем умов договору вищевказані видаткові накладні та специфікації, та на їх підставі суд встановлює виникнення заборгованості відповідача перед позивачем.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази повної сплати заборгованості відповідачем.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Оксамит", підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які дослідженні в судом, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача.

Отже, з правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Оцінка аргументам відповідача не надавалась, оскільки відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

Докази відхилені судом

Суд докази надані позивачем не відхиляє, а на їх підставі встановлює факт перебування сторін у договірних відносинах та виконання сторонами умов договору.

Відповідачем докази не подавалися.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов'язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов'язання в укладених з позивачем правочину порушило інтереси останнього, які полягають у несвоєчасному отриманні оплати за поставлений природний товар та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми заборгованості, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 3 416 грн. 58 коп.

У зв'язку із задоволенням позову, та враховуючи, що в результаті неправильних дій відповідача, який не сплатив відповідачу обумовлені договором кошти у встановлений строк, що призвело до необхідності позивачу звертатись до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 3 416 грн. 58 коп. покладає на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Оксамит" (34000, Рівненська обл., Зарічненський р-н., смт. Зарічне, вул. Партизанська, 12, код. 38426409) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро України" (30068, Хмельницька обл., Славутський р-н., с. Крупець, вул. Богдана Хмельницького, 43, код. 34863309) 227 771 (двісті двадцять сім тисяч сімсот сімдесят один) грн. 25 коп. та 3 416 (три тисячі чотириста шістнадцять) грн. 58 коп. - судового збору.

3. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 03 січня 2020 року у справі № 918/785/19 проводити нарахування пені за порушення строків оплати за договором поставки № від 01 січня 2019 року за поставлений товар, з визначенням граничного строку її нарахування до моменту виконання судового рішення в частині стягнення 227 771 грн. 25 коп. простроченої заборгованості, з урахуванням приписів законодавства України, починаючи з 01 листопада 2019 року, нараховувати пеню за формулою: СБ х (ОС х 2) / КДР х КДП, де: СБ сума боргу; ОС облікова ставка НБУ; КДР кількість днів у році; КДП кількість днів прострочення.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13 січня 2020 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (30068, Хмельницька обл., Славутський р-н., с. Крупець, вул. Богдана Хмельницького, 43);

3 - позивачу рекомендованим (34000, Рівненська обл., Зарічненський р-н., смт. Зарічне, вул. Партизанська, 12).