РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.01.2020Справа № 910/15742/19

Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Львівського міського центру зайнятості (79060, Львівська обл., місто Львів, ВУЛ.КНЯГИНІ ОЛЬГИ, будинок 122)
до проПриватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» (01032, м.Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 25) стягнення 148 325,36 грн.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Львівський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» про стягнення 148 325,36 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в силу положень ст. 35, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу витрати з виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , понесені Позивачем, оскільки звільнення ОСОБА_1 є безпідставним, що встановлено судовим рішенням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2019 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

29.11.2019 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

09.12.2019 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення учасників судового процесу про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 13.11.2019 року була направлена на адреси учасників судового процесу, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 19.11.2019 та 15.11.2019 уповноваженим особам учасників судового процесу ухвали суду.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що 17.10.2017 ОСОБА_1 , будучи звільненим 15.09.2017 року з відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» Державного підприємства НЕК «Укренерго» відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявами про надання (поновлення) статусу безробітного та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю.

За наслідком розгляду вказаних заяв, наказами Львівського міського центру зайнятості № НТ 171023 від 23.10.2017 року та № НТ171024 від 24.10.2017 ОСОБА_1 з 17.10.2017р. надано статус безробітного і призначено допомогу з безробіття з 24.10.2017 року, розпочато з 24.10.2017 року виплату допомоги з безробіття відповідно до п.п.1,3,4 ст.22 та п.1 ст.23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття ".

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 13.05.2019 у справі № 466/7604/17 позов ОСОБА_1 до Державного підприємства НЕК «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» задоволено, скасовано наказ в.о. директора Відокремленого підрозділу - заступника головного інспектора «Державна інспекція енергетичного нагляду України» Державного підприємства НЕК «Укренерго» Поліщука В.В. від 15.09.2017 р. № 1128-к, як протиправний; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії і теплової енергії у Західному регіоні - начальника Державної інспекції енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» Державного підприємства «НЕК «Укренерго» - старшого державного інспектора з енергетичного нагляду з 16.09.2017 р.. Стягнуто з Державного підприємства НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16.09.2017 по 13.05.2019 в розмірі 413068,38 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення середньомісячного заробітку в межах суми заробітної плати за 1 місяць.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17.10.2019 рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 13.05.2019 у справі № 466/7604/17 залишено без змін.

Наказом Державного підприємства «НЕК «Укренерго» від 12.06.2019 № 725-К ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді заступника начальника Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії і теплової енергії у Західному регіоні - начальника Державної інспекції енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» Державного підприємства «НЕК «Укренерго» - старшого державного інспектора з енергетичного нагляду з 16.09.2017 р.

Наказом Львівського міського центру зайнятості № НТ 190620 від 20.06.2019 року припинено ОСОБА_1 виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п. 1.ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п. 1ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п. 1), 2) п. 37 Порядку від 20.03.2013 № 198.

Позивач зазначає, що за період з 24.10.2017 по 19.06.2019 ОСОБА_1 нараховано та виплачено матеріальне забезпечення на випадок безробіття у розмірі 148325,36 грн.

04.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Львівського міського центру зайнятості з повідомленням щодо поновлення його на роботі у Державному підприємстві «НЕК «Укренерго» наказом від 12.06.2019 № 725 к на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 13.05.2019 у справі № 466/7604/17. З наказом від 12.06.2019 № 725 к ознайомлено 01.07.2019.

16.07.2019 Позивачем направлено Відповідачу повідомлення № 10/2614 від 16.07.2019 щодо повернення коштів у сумі 148 325,36 грн., яким просить в місячний термін з моменту отримання повідомлення повернути кошти у розмірі 148 325,36 грн., витрачені як допомога по безробіттю ОСОБА_1 .

За результатом розгляду вказаного повідомлення Відповідач листом № 01/29034 від 05.08.2019 повідомив, що ним буде вчинено дії щодо виконання судового рішення по поверненню коштів у розмірі 148325,36 грн., витрачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 , що набере законної сили.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що в силу положень ст. 35, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу витрати з виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у розмірі 148325,36 грн., понесені Позивачем, оскільки звільнення ОСОБА_1 є безпідставним, що встановлено судовим рішенням.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначав, що нарахована Позивачем сума є подвійним стягненням з Відповідача оплати за заявлений період, оскільки після поновлення ОСОБА_1 на роботі останньому було виплачено кошти за час вимушеного прогулу у розмірі 316 420,50 грн. Крім того, Відповідач вказує на те, що розрахунок Позивача з кінцевим терміном нарахування по 30.06.2019 є неправомірним, так саме як і припинення виплати допомоги по безробіттю з 20.06.2019, зважаючи на поновлення ОСОБА_1 на роботі наказом ДП «НАК «Укренерго» № 725-к від 12.06.2019.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Львівського міського центру зайнятості підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникані з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно з ст. 4 Цивільного кодексу України актами цивільного законодавства є також інші закони України, які прийняті відповідно до Конституції України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне трахування на випадок безробіття» визначено, що законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України "Про зайнятість населення" та інших нормативно - правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із п. 8 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Статтями 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Відповідно до п. 10, п. 11 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», роботодавцем є власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та фізичні особи, які використовують найману працю, найманий працівник - це фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі та організації або у фізичної особи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється з дня поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до норм п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Як встановлено судом, 17.10.2017 ОСОБА_1 , будучи звільненим 15.09.2017 року з відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» Державного підприємства НЕК «Укренерго» відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявами про надання (поновлення) статусу безробітного та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю. (а.с. 13, 14)

За наслідком розгляду вказаних заяв, наказами Львівського міського центру зайнятості № НТ 171023 від 23.10.2017 року та № НТ171024 від 24.10.2017 ОСОБА_1 з 17.10.2017р. надано статус безробітного і призначено допомогу з безробіття з 24.10.2017 року, розпочато з 24.10.2017 року виплату допомоги з безробіття відповідно до п.п.1,3,4 ст.22 та п.1 ст.23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття ". (а.с. 15)

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 13.05.2019 у справі № 466/7604/17 позов ОСОБА_1 до Державного підприємства НЕК «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» задоволено, скасовано наказ в.о. директора Відокремленого підрозділу - заступника головного інспектора «Державна інспекція енергетичного нагляду України» Державного підприємства НЕК «Укренерго» Поліщука В.В. від 15.09.2017 р. № 1128-к, як протиправний; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії і теплової енергії у Західному регіоні - начальника Державної інспекції енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» Державного підприємства «НЕК «Укренерго» - старшого державного інспектора з енергетичного нагляду з 16.09.2017 р.. Стягнуто з Державного підприємства НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16.09.2017 по 13.05.2019 в розмірі 413068,38 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення середньомісячного заробітку в межах суми заробітної плати за 1 місяць. (а.с. 25)

Постановою Львівського апеляційного суду від 17.10.2019 рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 13.05.2019 у справі № 466/7604/17 залишено без змін. (а.с. 26)

Наказом Державного підприємства «НЕК «Укренерго» від 12.06.2019 № 725-К ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді заступника начальника Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії і теплової енергії у Західному регіоні - начальника Державної інспекції енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» Державного підприємства «НЕК «Укренерго» - старшого державного інспектора з енергетичного нагляду з 16.09.2017 р. (а.с. 24)

Наказом Львівського міського центру зайнятості № НТ 190620 від 20.06.2019 року припинено ОСОБА_1 виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п. 1.ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п. 1ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п. 1), 2) п. 37 Порядку від 20.03.2013 № 198. (а.с. 15)

Судом встановлено, що за період з 24.10.2017 по 19.06.2019 Позивачем нараховано та виплачено ОСОБА_1 матеріальне забезпечення на випадок безробіття у розмірі 148325,36 грн., що підтверджується Нарахуванням допомоги по безробіттю та платежі, розрахунком позовних вимог та Листом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» № 111.21-03/61086/019-13/вих. від 24.07.2019 (а.с. 12, 16-22, 30)

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повернення Відповідачем грошових коштів Львівському міському центру зайнятості в розмірі 148325 грн. 36 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм законодавства, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, не здійснив повернення Позивачеві виплаченого ОСОБА_1 матеріального забезпечення на випадок безробіття, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 148325 грн. 36 коп. заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача стосовно того, що задоволення позову призведе до подвійного стягнення з Відповідача оплати за заявлений період, оскільки після поновлення ОСОБА_1 на роботі, останньому було виплачено кошти за час вимушеного прогулу у розмірі 316 420,50 грн., Суд зазначає, що грошові кошти за вимушений прогул та грошові кошти виплаченого забезпечення в силу Закону не є однаковими за своєю правовою природою.

Так, виплачена Позивачем ОСОБА_1 соціальна допомога по безробіттю, стягнення якої є предметом даного позову, підлягає відшкодуванню Відповідачем в порядку, встановленому ст.ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а виплати, що були здійснені Відповідачем ОСОБА_1 на підставі рішення суду в порядку ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю, є сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто правова природа грошових коштів, які підлягають поверненню Відповідачем Позивачу та грошових коштів, виплачених Відповідачем ОСОБА_1 є різною.

Зважаючи на наведене, стягнення з Відповідача на користь Позивача грошових коштів за рішенням суду у даній справі не призведене до подвійного стягнення.

Щодо інших заперечень Відповідача, викладених у відзиві на позов, то вказані заперечення не приймаються судом до уваги, як такі, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства України, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, та спростовуються матеріалами справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких підстав, Суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги Львівського міського центру зайнятості до Приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» про стягнення витрат з виплати допомоги по безробіттю у розмірі 148 325,36 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Львівського міського центру зайнятості до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення 148325,36 грн. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» (01032, м.Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 25, Ідентифікаційний код юридичної особи 00100227) на користь Львівського міського центру зайнятості (79060, Львівська обл., місто Львів, ВУЛ.КНЯГИНІ ОЛЬГИ, будинок 122, Ідентифікаційний код юридичної особи 25555035) заборгованість у розмірі 148 325,36 (сто сорок вісім тисяч триста двадцять п`ять) грн. 36 (тридцять шість) коп. та судовий збір у розмірі 2224 (дві тисячі двісті двадцять чотири) грн. 88 (вісімдесят вісім) коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 10 січня 2020 року.

Суддя О.В. Чинчин