ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
09 січня 2020 року Справа № 902/430/18
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий суддя Мельник О.В.
суддя Грязнов В.В.
суддя Розізнана І.В.
при секретарі судового засідання Панасюк О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання фермерського господарства "Яружанка" про розподіл судових витрат у справі №902/430/18
за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес"
до фермерського господарства "Яружанка"
про стягнення 3140191,90 грн шкоди, завданої самовільним зайняттям земельних ділянок
за участю представників:
позивача - не з`явився
відповідача - не з`явився
Рішенням господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 р. у справі №902/430/18 у позові сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" до фермерського господарства "Яружанка" про стягнення 3140191,90 грн. шкоди, завданої самовільним зайняттям земельних ділянок, відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 р. апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" задоволено, рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 р. скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з фермерського господарства "Яружанка" на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" збитки в розмірі 3140191,90 грн.

Постановою Верховного Суду від 14.08.2019 р. постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 р. у справі №902/430/18 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 року у справі №902/430/18 рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 року залишено без змін, апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" - без задоволення.

17.12.2019 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява фермерського господарства "Яружанка" про ухвалення додаткового рішення у справі №902/430/18 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" на користь фермерського господарства "Яружанка" понесених витрат по оплаті судового збору за подання касаційної скарги та судові витрати на оплату правничої допомоги в суді касаційної інстанції.

Розглядаючи подане відповідачем клопотання про винесення додаткової постанови у справі №902/430/18 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву відповідача про відшкодування витрат понесених по оплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що вказана заява позивача підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин 1, 4 та 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України питання про розподіл судових витрат суд розглядає лише, якщо вирішено спір по суті і ухвалено остаточне рішення у справі. У зв`язку із скасуванням судових рішень і передачею справи на новий розгляд, розподіл судових витрат у справі, в тому числі понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладена в п. 6.3. постанови від 21.08.2019 року у справі №925/1224/18).

Враховуючи наведене, а також те, що Постановою Верховного Суду від 14.08.2019 р. постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 р. у справі №902/430/18 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції та при здійсненні нового апеляційного розгляду Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 року у справі №902/430/18 рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 року залишено без змін, апеляційну скаргу СТОВ "Прогрес" залишено без задоволення, однак не здійснено перерозподіл судових витрат за розгляд справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання ФГ "Яружанка" в частині стягнення з СТОВ "Прогрес" 94205,76 грн. судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

Окрім того, переглядаючи клопотання відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу понесених стороною в суді касаційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тоді як конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи та при цьому суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 23.04.2019 року між відповідачем у даній справі - ФГ "Яружанка" та адвокатом Путіліним Є.В. укладено договір про надання правової допомоги №64 (т.4, а.с. 180), згідно з п.1 виконавець приймає на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги замовнику, зокрема, в установах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування та в Верховному Суді по справі №902/430/18.

Пунктом 3 договору, зокрема, визначено, що розмір гонорару визначається за згодою сторін у розмірі співмірному складності справи та виконаних адвокатом робіт.

Також матеріали справи містять: акт виконаних робіт від 12.08.2019 року, з якого вбачається, що виконавцем були проведені наступні роботи на суму 10000 грн. з надання правничої допомоги, а саме: вивчення практики Верховного Суду, підготовка касаційної скарги на рішення Північно-західного апеляційного господарського суду, підготовка вступного слова, підготовка уточненого вступного слова; також матеріали справи містять квитанцію №63 на суму 10000 грн. та копію Книги обліку доходів адвоката Путіліна Є.В. з зазначенням отримання 12.08.2019 року доходу від провадження діяльності в сумі 10000 грн. (т. 4, а.с. 181-183).

Вказані докази були подані відповідачем до суду касаційної інстанції разом з уточненим вступним словом за касаційною скаргою, в якому відповідач, зокрема, просив здійснити розподіл судових витрат за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

Повторно клопотання про перерозподіл судових витрат за розгляд справи в суді касаційної інстанції було подано відповідачем до Північно-західного апеляційного господарського суду при здійсненні апеляційним судом нового апеляційного розгляду 25.10.2019 року (т. 4, а.с. 227) та 13.12.2019 року (т. 5, а.с 4-5). Окрім того, заявником було додано до клопотання докази його надіслання позивачу у даній справі (т. 5, а.с. 7-8).

Позивача було належним чином повідомлено про судове засідання щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у даній справі ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.12.2019 року, а тому в позивача була можливість ознайомитися з доказами на підтвердження зазначених судових витрат понесених відповідачем під час розгляду справи в суді касаціної інстанції до судового засідання, що відбулося 09.01.2019 року та заперечити щодо розміру вказаних витрат на правничу допомого відповідача.

Однак позивачем не було надано Північно-західному апеляційному господарському суду заперечення щодо розміру витрат понесених відповідачем на правничу допомогу в суді касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, на підставі аналізу обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи з вимог розумності та справедливості, врахувавши обставини справи, а також відсутність в матеріалах справи заперечнь позивача щодо розміру витрат понесених відповідачем на правничу допомогу в суді касаційної інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо доцільності відшкодування позивачем на користь відповідача витрат на надання правової допомоги при розгляді справи в суді касаційної інстанції в розмірі 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання фермерського господарства "Яружанка" про розподіл судових витрат у справі №902/430/18 - задоволити.

2. Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (24060, Вінницька область, Могилів-Подільський район, с. Суботівка, вул.Наддністрянська, 2, ) на користь фермерського господарства "Яружанка" (21100, м. Вінниця, вул. Литиненко-Вольгемут, 54, кв.8, ) 94205,76 грн. (дев`яносто чотири тисячі двісті п`ять гривень сімдесят шість копійок) судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції та 10000 грн. (десять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

3. Господарському суду Вінницької області видати судові накази.

4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено "13" січня 2020 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.