ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року Справа № 903/233/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 19 листопада 2019 року в справі №903/233/19 (суддя - Шум М.С.)

час та місце ухвалення: 19 листопада 2019 року; м. Луцьк, пр. Волі, 54а; повний текст ухвали складено 19 листопада 2019 року

за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк"

до відповідача 1: Публічного акціонерного товариства ВОЛИНЬБАКАЛІЯ

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю ВОПАК ТРЕЙД

відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю КМ-ХОЛДИНГ

відповідача 4: Товариства з обмеженою відповідальністю ПАККО ЛОГІСТИК

відповідача 5: Товариства з обмеженою відповідальністю СТМ-СУЧАСНІ ТОРГІВЕЛЬНІ МЕРЕЖІ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю ПАККО ХОЛДИНГ

про стягнення заборгованості

за участю представників сторін:

від Позивача - Калітіна О.В.;

від Відповідача 1 - Загородній М.В.;

від Відповідача 2 - не з`явився;

від Відповідача 3 - не з`явився;

від Відповідача 4 - не з`явився;

від Відповідача 5 - не з`явився;

від Третьої особи - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство УКРСОЦБАНК (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк"; надалі - Позивач) звернулося до Господарського суду Волинської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "ВОЛИНЬБАКАЛІЯ" (надалі Відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОПАК ТРЕЙД" (надалі Відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю "КМ-ХОЛДИНГ" (надалі Відповідач 3), Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККО ЛОГІСТИК" (надалі Відповідач 4) та Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-СУЧАСНІ ТОРГІВЕЛЬНІ МЕРЕЖІ" (надалі Відповідач 5) в якій просить:

· стягнути з Відповідача 1 на користь Позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 88451226 грн 90 коп. (з них 63450000 грн заборгованість по тілу кредиту, 16562543 грн 69 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 5070562 грн 11 коп пені по тілу кредиту, 3368121 грн 10 коп. пені по відсотках та відсотки за користування кредитом, в розмірі 18% річних, що підлягають нарахуванню на фактичну заборгованість за тілом кредиту у сумі 63450000 грн до моменту виконання рішення суду);

· стягнути з Відповідача 2 на користь Позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 88451226 грн 90 коп. (з них 63450000 грн заборгованість по тілу кредиту, 16562543 грн 69 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 5070562 грн 11 коп. пені по тілу кредиту, 3368121 грн 10 коп. пені по відсотках та відсотки за користування кредитом, в розмірі 18% річних, що підлягають нарахуванню на фактичну заборгованість за тілом кредиту у сумі 63450000 грн до моменту виконання рішення суду);

· стягнути з Відповідача 3 на користь Позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 88451226 грн 90 коп. (з них 63450000 грн заборгованість по тілу кредиту, 16562543 грн 69 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 5070562 грн 11 коп пені по тілу кредиту, 3368121 грн 10 коп. пені по відсотках та відсотки за користування кредитом, в розмірі 18% річних, що підлягають нарахуванню на фактичну заборгованість за тілом кредиту у сумі 63450000 грн до моменту виконання рішення суду);

· стягнути з Відповідача 4 на користь Позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 88451226 грн 90 коп. (з них 63450000 грн заборгованість по тілу кредиту, 16562543 грн 69 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 5070562 грн 11 коп пені по тілу кредиту, 3368121 грн 10 коп. пені по відсотках та відсотки за користування кредитом, в розмірі 18% річних, що підлягають нарахуванню на фактичну заборгованість за тілом кредиту у сумі 63450000 грн до моменту виконання рішення суду);

· стягнути з Відповідача 5 на користь Позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 88451226 грн 90 коп. (з них 63450000 грн заборгованість по тілу кредиту, 16562543 грн 69 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 5070562 грн 11 коп. пені по тілу кредиту, 3368121 грн 10 коп. пені по відсотках та відсотки за користування кредитом, в розмірі 18% річних, що підлягають нарахуванню на фактичну заборгованість за тілом кредиту у сумі 63450000 грн до моменту виконання рішення суду).

Ухвалою суду від 2 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24 квітня 2019 року.

Ухвалою місцевого господарського суду від 24 квітня 2019 року було залучено до участі у розгляді справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю ПАККО ХОЛДИНГ (надалі Третя особа) .

13 листопада 2019 через канцелярію місцевого господарського суду надійшла заява від 8 листопада 2019 року Позивача про забезпечення позову.

В даній заяві Позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові суми Відповідача 1, Відповідача 2, Відповідача 3, Відповідача 4, Відповідача 5, що знаходяться на банківських рахунках та будуть виявлені Державною виконавчою службою в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Позивач обґрунтовуючи подану заяву вважає, що вжиття судом заходів забезпечення позову забезпечить фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 19 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні заяви Позивача про забезпечення позову.

Мотивуючи дану ухвалу, місцевий господарський суд виходив, зокрема з того, що здійснивши оцінку обґрунтованості доводів Позивача, місцевий господарський суд дійшов висновку, що заява про вжиття, визначених заходів забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Також, місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що заявник вказує на потенційну можливість ухилення Відповідачів від виконання судового рішення без вказівки на відповідні докази. При цьому, Позивачем не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою задоволити заяву Позивача про забезпечення позову.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу Позивач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що 13 серпня 2019 року Відповідач 3 набув у власність майно, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Стрийська, 85-а, а 27 серпня 2019 року вказане майно передав в іпотеку ТзОВ «Фінансова компанія «Монополіум Фінанс».

20 липня 2017 року Відповідач 3 набув у власність майно, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Тернопільська, буд. 12, а 19 липня 2019 року передав його в іпотеку ПАТ «Державний ощадний банк України».

Тобто на переконання Позивача Відповідачі володіли інформацією про наявність заборгованості понад 88 000 000 грн за кредитним договором № 06.1-20/002 від 11 січня 2013 року перед Позивачем та свідомо вчиняли дії щодо розпорядження нерухомим майном на користь Третіх осіб, що говорить про ухилення від виконання зобов`язань.

Окрім того, як вказує Позивач, через невиконання зобов`язань накладено арешт на майно Відповідача 4 та Відповідача 5 на підставі постанов Головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в межах виконавчого провадження № 33033153.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №903/233/19 у складі: головуючий суддя Василишин А.Р, суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л..

Ухвалою Північнозахідного апеляційного господарського суду від 17 грудня 2019 року було: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача; задоволено клопотання Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» його правонаступником Акціонерним Товариством «Альфа-Банк»; запропоновано сторони по справі подати відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання Позивачу.

На виконання вимог ухвали Відповідач 1 подав відзив на апеляційну скаргу Позивача, в котрому просив ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначивши, що на виконання зобов`язань за кредитним договором № 06.1-20/002 від 11 січня 2013 року є забезпеченим рядом укладених договорів поруки, що дозволяє Позивачу на підставі положень статті 572 Цивільного кодексу України в будь-який момент безперешкодно погасити заборгованість за рахунок предмету іпотеки.

Окрім того, Відповідач 1 в своєму відзиві зазначив, що вартість предметів іпотеки станом на дату укладення іпотечних договорів в 2013 році становила 93 232 400 грн, що є більшою, ніж заявлена в позовній заяві сума до стягнення (88 451 226 грн).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 грудня 2019 року апеляційну скаргу Позивача було призначено до розгляду на 20 січня 2020 року об 14:00 год..

На виконання вимог ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 17 грудня 2019 року Відповідач 2 подав відзив, в якому, з підстав, зазначених у даному відзиві заперечує проти задоволення апеляційної скарги Позивача, просить залишити ухвалу місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач 2 в своєму відзиві зазначив, що вартість предметів іпотеки станом на дату укладення іпотечних договорів в 2013 році становила 93 232 400 грн, що є більшою, ніж заявлена в позовній заяві сума до стягнення (88 451 226 грн).

Також, Відповідач 2 наголошує на тому, що накладення арешту на всі грошові кошти призведе до того, що робота підприємства буде утруднена, окрім того виплата заробітної плати працівникам має пріоритетне значення перед погашенням заборгованості.

В судове засідання від 20 грудня 2020 року представники Відповідача 2, Відповідача 3, Відповідача 4, Відповідача 5 та Третьої особи не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Водночас, суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, що вказує на те, що ухвалою суду від 24 грудня 2019 року явка сторін обов`язковою не визнавалась.

Разом з тим суд констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначено статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, що по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В силу дії частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на що, колегія апеляційного господарського суду вбачає за можливим розглядати дану апеляційну скаргу без участі представників Відповідача 2, Відповідача 3, Відповідача 4, Відповідача 5 та Третьої особи, за наявними в матеріалах справи доказами та зважаючи на закінчення тридцятиденного строку розгляду даної апеляційної скарги.

В судовому засіданні від 20 січня 2020 року представник Позивача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, та з підстав, висвітлених у ній, просить суд задоволити апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення яким забезпечити позов по даній справі. Представник Позивача зокрема зазначив, що Відповідачем 3 передано в іпотеку нерухоме майно, що на переконання Позивача свідчить про виконання ним дій для виводу майна на котре можна звернути стягнення.

В судовому засіданні від 20 січня 2020 року представник Відповідача 1 заперечив проти доводів, наведених в апеляційній скарзі Позивача, та з підстав, висвітлених у відзиві, просить суд відмовити в її задоволенні, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, зазначивши, що вартість заставного майна значно перевищує ціну позову, а також те, що Позивач реалізував на електронних торгах уже два об`єкти нерухомого майно, що були предметом застави.

Заслухавши пояснення Позивача, Відповідача 1, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північнозахідного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. При цьому колегія виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову в даній справі є солідарне стягнення з Відповідача 1, Відповідача 2, Відповідача 3, Відповідача 4, Відповідача 5 заборгованості за рішенням Господарського суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року по справі № 903/614/17.

При цьому, підставою позовних вимог у даній справі є невиконання Третьою особою кредитного договору № 06.1-20/002 від 11 січня 2013 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 06.1-20/002 від 11 січня 2013 року було укладено Договір поруки від 17 січня 2013 року № 06.1-20/093 між Позивачем, Третьою особою та Відповідачем 1 (том 1, а.с. 52-55).

Відповідно, у забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 06.1-20/002 від 11 січня 2013 року було укладено Договір поруки від 17 січня 2013 року № 06.1-20/093 між Позивачем, Третьою особою та Відповідачем 2 (том 1, а.с. 56-61).

Також, у забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 06.1-20/002 від 11 січня 2013 року було укладено Договір поруки від 17 січня 2013 року № 06.1-20/093 між Позивачем, Третьою особою та Відповідачем 3 (том 1, а.с. 62-65).

Крім того, у забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 06.1-20/002 від 11 січня 2013 року було укладено Договір поруки від 17 січня 2013 року № 06.1-20/093 між Позивачем, Третьою особою та Відповідачем 4 (том 1, а.с. 66-69).

Окрім того, у забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 06.1-20/002 від 11 січня 2013 року було укладено Договір поруки від 17 січня 2013 року № 06.1-20/093 між Позивачем, Третьою особою та Відповідачем 5 (том 1, а.с. 70-73).

Позивач, зважаючи на те, що вжиття судом заходів забезпечення позову забезпечить фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, звернувся до місцевого господасрького суду із заявою про забезпечення позову.

Колегія суддів констатує, що статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України: позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частинами першою, третьою статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, колегія суддів зауважує, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Поряд з тим, колегія суддів звертає увагу, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

У відповідності до статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу

Згідно зі статтями 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Проаналізувавши обгрунтування заяви Позивача про забезпечення позову та докази долучені до такої заяви колегія суддів зазначає, що Позивачем не було наведено достатніх підстав щодо наявності обставин, які б свідчили про ймовірність ускладнення виконання судового рішення по справі у разі задоволення позову.

При цьому, покликання Позивача на ту обставину, що Відповідачем 3 було придбано певне майно, яке в подальшому було передано в іпотеку іншій юридичній особі, не може свідчити про невиконання такого рішення всіма Відповідачами в майбутньому з огляду на таке.

По-перше, Позивачем залишено поза увагою ту обставину, що Відповідач 3 спочатку придбав це майно (уже після укладення Договору поруки в забезпечення виконання основного зобов`язання), тобто примножив своє майно, а вже потім передав його в іпотеку (така передача здійснювалася як до звернення Позивача з позовом так і після подання позову про стягнення заборгованості).

По-друге, майно, котре було предметом Договору поруки від 17 січня 2013 року № 06.1-20/093, укладеного між Позивачем, Третьою особою та Відповідачем 3 (том 1, а.с. 62-65), не було відчужене чи передане в іпотеку, що свідчить про те, що Позивач в будь-який час має законне право звернути стягнення на таке майно.

По-третє, дані докази стосується лише одного відповідача з інших чотирьох Відповідачів по дані справі, водночас, Позивач просить накласти арешт на грошові кошти всіх п`ятьох Відповідачів по даній справі, в розрізі того, що докази стосуються лише одного з п`яти Відповідачів.

По-четверте, в матеріалах справи містяться ряд інших іпотечних договорів укладених між Позивачем та Відповідачами по справі на виконання зобов`язання Третьої особи за Кредитним договором від 11 січня 2013 року № 06.1-20/002 (том 4, а.с. 156-178; том 5, а.с. 29-50), що свідчить про те, що Позивач має право скористатися своїм законним правом та звернути стягнення на заставне майно, у разі не виконання основного зобов`язання (при цьому станом на момент подачі заяви Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що дійсна вартість майна, що забезпечено іпотекою перевищує суму заборгованості за Кредитним договором).

По-п`яте, Позивачем уже реалізовано вищезазначену можливість шляхом продажу з електронних торгів нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Житомир вул. Київська, 87 та м. Львів вул.Садова,2 а.

По-шосте, дослідивши заяву Позивача про забезпечення позову (так само як і в апеляційній скарзі) не вбачається з резолютивної частини заяви в межах якої суми Позивач хоче накласти арешт на грошові кошти Відповідачів по справі, зазначаючи при цьому, про накладення арешту на грошові суми Відповідачів, що знаходяться у банківських установах на рахунках, що будуть виявлені державним виконавцем при виконанні цієї ухвали.

Водночас, зазначаючи про таке накладення арешту на всі грошові кошти Відповідачів, Позивачем залишається поза увагою та обставина, що такий арешт може «паралізувати» (утруднити) господарську діяльність Відповідачів, виплату податків та заробітних плат, що в подальшому може призвести до реального невиконання даного рішення у разі прийняття позитивного рішення.

Відтак, колегія суддів зазначає, що Позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення всіма Відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, тоді як посилання Позивача в заяві на потенційну можливість ухилення Відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

З приводу доводів Позивача щодо наявності підстав для забезпечення позову у зв`язку із тим, що у Відповідачів не буде достатньо коштів для виплати заборгованості, то колегія суддів зазначає, що такі обставини є безпосередньо предметом позову у даній справі, а факт ухилення Відповідачів від виконання зобов`язань не є встановленим та підлягає встановленню під час вирішення справи по суті і сам по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

При цьому, покликання Позивача в апеляційній скарзі на існування інших відкритих виконавчих проваджень, учасниками яких є Відповідачі не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення Відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань або слугувати підставою для висновку про неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення.

Враховуючи усе вищевстановлене в даному судовому рішенні, колегія суддів прийшла до висновку, що заява Позивача про забезпечення позову по даній справі не підлягає до задоволення, а відтак приймає рішення про відмову у її задоволенні.

Дане вчинено і місцевим господарським судом, а відтак апеляційний господарський суд залишає оспорювану ухвалу без змін з огляду на її законність і обгрунтованість, а також те, що при прийнятті даної постанови, Північно-західним апеляційним господарським судом не встановлено обставин, що б вказували на необхідність скасування даної ухвали (в розумінні частини 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, виносячи дану судову постанову та враховуючи те, що апеляційним господарським судом залишено без задоволення апеляційну скаргу Позивача, апеляційний господарський суд, відповідно статті 129 ГПК України, залишає судовий збір за розгляд апеляційної скарги за Позивачем.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 19 листопада 2019 року в справі №903/233/19 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 19 листопада 2019 року в справі №903/233/19 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Справу № 903/233/19 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови виготовлено 21 грудня 2020 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.