ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року Справа №918/543/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. , суддя Демидюк О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" на рішення господарського суду Рівненської області, ухваленого 01.10.19р. суддею Пашкевич І.О. у м.Рівному, повний текст складено 10.10.19р. у справі №918/543/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро"

про стягнення 123 213, 90 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Рішенням господарського суду Рівненської області від 01.10.2019р. у справі №918/543/19 позов Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Агросем" до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Сотік Агро" про стягнення 123213,90 грн. задоволено повністю

1.2. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" 34285 грн. 17 коп. пені, 69739 грн. 76 коп. штрафу, 19188 грн. 97 коп. 20% річних та 1921 грн. 00 коп. судового збору.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішення суду першої інстанції, мотивоване тим, що відповідачем було порушено умови Договору поставки №20.04.18-125 (укладеного 20 квітня 2018 року між ТОВ "Агросем" та ТОВ "Сотік Агро"), а саме - порушено терміни оплати.

2.2. За порушення відповідачем термінів та умов здійснення оплати Товару позивачем нараховано 34285 грн. 17 коп. пені, 69739 грн. 76 коп. штрафу, 19188 грн. 97 коп. 20% річних - санкцій які визначені умовами Договору, які є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Рівненської області із апеляційною скаргою, відповідно у якій просить поновити ТОВ "Сотік Агро" строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Рівненської області від 01.10.2019р. у справі №918/543/19; відкрити апеляційне провадження на рішення господарського суду Рівненської області від 01.10.2019р. у справі №918/543/19; скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 01.10.2019р. у справі №918/543/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро".

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, та таке що прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи.

3.3. Апелянт зазначає, що на момент звернення позивачем до суду із позовом, умови Договору були виконані сторонами повністю, зокрема, з боку ТОВ "Агросем" здійснено передачу Товару у власність ТОВ "Сотік Агро"; у свою чергу, ТОВ "Сотік Агро" перерахувало на користь ТОВ "Агросем" повну вартість придбаного Товару, що підтверджено належними та допустимими доказами і не заперечується позивачем.

3.4. Відповідачем умови Договору в частині оплати придбаного Товару виконані в повному обсязі, хоча порядок виплати грошових коштів за Товар, здійснений відповідачем, дещо відрізняється від порядку що визначений в п. 3.4 Договору.

3.5. Фактично позивач просив стягнути з Відповідача пеню, штраф та 20% річних у зв`язку із неналежним виконанням ТОВ "Сотік Агро" зобов`язань за Договором в частині своєчасності здійснення оплати за поставлений ТОВ "Агросем" товар.

3.6. Крім того апелянт зазначає, що неможливість одночасного застосування до Апелянта декількох видів цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання грошових зобов`язань за Договором, ТОВ "Сотік Агро" зазначало, як у відзиві на позовну заяву, так і в запереченні на відповідь на відзив, що подавались суду першої інстанції, - натомість, належної оцінки цим обставинам судом надано не було, що призвело до ухвалення незаконного рішення та неправильного вирішення справи.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. 05.12.2019р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив, відповідно у якому просить залишити рішення господарського суду Рівненської області від 01.10.2019р. у справі №918/543/19 без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" без змін.

4.2. 18.12.2019р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" надійшло клопотання відповідно у якому просить невідкладно розглянути апеляційну скаргу без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи; видати наручно рішення Північно-західного апеляційного господарського суду.

4.3. Інших заяв, клопотань до початку розгляду апеляційної скарги від учасників провадження у даній справі не надійшло.

4.4. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" на рішення господарського суду Рівненської області від 01.10.2019р. у справі №918/543/19 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Закон України "Про судовий збір".

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається із матеріалів справи, 20 квітня 2018 року, між ТОВ "Агросем" та ТОВ "Сотік Агро", було укладено Договір поставки №20.04.18-125 (далі Договір, а.с. 9-11).

7.2.1. Згідно п. 1.1. Договору, Позивач зобов`язується передати (поставити) Відповідачу у його власність сільськогосподарську техніку та/або обладнання до неї (надалі Товар), а Відповідач зобов`язується прийняти зазначений Товар та оплатити його.

7.2.2. У відповідності до п.п. 1.2., 3.1. Договору, Сторонами було узгоджено що ціна, кількість, асортимент товару, зазначаються у специфікаціях, що є його невід`ємними частинами; ціна за одиницю та загальна вартість товару, зазначається сторонами у специфікаціях.

7.2.3. Згідно Специфікації №1 від 20.04.2018 до Договору (а.с. 12) та Угоди №1 від 25.04.2018 про внесення змін та доповнень до Договору поставки №20.04.18-125 від 20.04.2018 (а.с. 13), сторони погодили загальну вартість Товару - 1330441,80 грн., та термін поставки Товару - до 15 червня 2019 року, але в будь-якому разі не раніше повної оплати вартості Товару.

7.2.4. Згідно умов п. 3.4. Договору Відповідач зобов`язувався оплатити Товар наступним чином:

а) оплата Товару в розмірі 10% загальної вартості Товару, що постачається по Договору, здійснюється до 27.04.2018;

б) оплата Товару в розмірі 70% загальної вартості Товару, що постачається по Договору, здійснюється до 10.12.2018;

в) оплата Товару в розмірі 19% загальної вартості Товару, що постачається по Договору, здійснюється до 28.02.2019;

г) оплата Товару в розмірі 1% загальної вартості Товару, що постачається по Договору, здійснюється до 31.05.2019.

7.2.5. Відповідачем здійснено оплату за Товар згідно Договору, а саме: 02.05.2018 року в сумі 135045,00 грн., за платіжним дорученням №764 від 02.05.2018 року; 12.12.2018 року в сумі 500000,00 грн., за платіжним дорученням №1242 від 12.12.2018 року; 28.12.2018 року в сумі 400000,00 грн., за платіжним дорученням №1255 від 28.12.2018 року; 26.04.2019 року в сумі 125000,00 грн., за платіжним дорученням №1480 від 26.04.2019 року; 12.06.2019 року в сумі 100000,00 грн., за платіжним дорученням №1518 від 12.06.2019 року; 10.07.2019 року в сумі 17977,21 грн., за платіжним дорученням №17 від 10.07.2019 року.

7.3. Відповідач зобов`язання по здійсненню оплати вартості Товару здійснив з порушенням термінів встановлених Договором.

7.4. ТОВ "Агросем" взяті на себе зобов`язання виконало належним чином.

7.5. Так, у відповідності до умов п. 5.4.2. Договору ТОВ "Агросем" 20.04.2018 уклало з Відповідачем Договір відповідального зберігання №20-04-2018/С (а.с. 19) та в рамках Договору зберігання, згідно Акту прийому - передачі Майна від 20.04.2018 передало Відповідачу на відповідальне зберігання Товар, який постачався за Договором, а саме: Сівалка точного висіву JOHN DEERE 1755, рік випуску 2017, серійний номер 1Р01755SЕHG003804 загальною вартістю 1330441,80 грн.

7.6. Крім того, ТОВ "Агросем" виконало взяті на себе зобов`язання по відвантаженню Товару, що підтверджується видатковою накладною №АГ-08/07023 від 08 липня 2019 року (а.с. 15). Товар отриманий Відповідачем згідно Довіреності №14 від 18 червня 2019 року (а.с. 16) без будь яких зауважень. Таким чином, ТОВ "Агросем" виконало взяті на себе згідно умов Договору зобов`язання в повному обсязі.

7.7. Оплата за Договором здійснювалася Відповідачем із порушенням термінів обумовлених сторонами в Договорі, відтак позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача штрафних санкцій, передбачені Договором.

7.7.1. Умовами Договору передбачено відповідальність Покупця за порушення термінів оплати.

7.7.2. Так пунктом 10.2. Договору визначено, що у випадку порушення термінів або умов оплати Товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню, від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

7.7.3. У пункті 10.6. Договору Сторони дійшли взаємної згоди, що у випадку порушення Покупцем термінів або умов оплати Товару згідно абзаців б) в) та г) пункту 3.4. та пункту 3.6. цього Договору більш ніж на 5 (п`ять) банківських днів, Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф в розмірі 10% (десять відсотків) від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу, за кожен факт такого порушення.

7.7.4. Окрім того Сторони дійшли взаємної згоди, що за порушення грошових зобов`язань по оплаті Товару, Покупець сплачує на користь Постачальника проценти за користування чужими коштами в розмірі 20% (двадцять процентів) річних від простроченої суми, за весь період прострочення (пункт 10.7. Договору).

7.8. За результатами розгляду позовних вимог, задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" про стягнення 123213,90 грн. Підстави задоволення позовних вимог судом апеляційної інстанції наведені у пунктах 2.1.-2.2. цієї постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, виходячи з наступного.

8.2. У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

8.3. Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

8.4. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

8.5. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

8.6. Згідно частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

8.7. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

8.8. Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

8.9. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

8.10. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

8.11. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати грошових коштів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

8.12. Сума основного зобов`язання Відповідача погашена в повному обсязі, однак здійснена з порушенням термінів оплати встановлених Договором, що тягне за собою настання відповідальності за порушення зобов`язань передбачених законодавством та Договором.

8.13. У відповідності до ст.ст. 546, 549 ЦК України, ст. 232 ГК України виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою.

8.14. Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

8.15. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

8.16. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

8.17. Відповідно до п.10.2. Договору, у випадку порушення термінів або умов оплати товару Покупець сплачує Постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

8.18. Відповідно до п.10.4. Договору, нарахування пені, за прострочення виконання грошових зобов`язань, здійснюється до повного розрахунку. Сторони домовились збільшити позовну давність про стягнення неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим Договором, до 3-х років.

8.19. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором, позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 34285,17 грн. (розрахунок а.с. 8).

8.20. Судом апеляційної інстанції перевірено розрахунок пені та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає умовам Договору та проведений відповідно до положень чинного законодавства. Відтак, вимога про стягнення з відповідача 34285,17 грн. пені підлягає задоволенню.

8.21. У відповідності до ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф, як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

8.22. Згідно до п. 10.6. Договору сторони дійшли взаємної згоди, що у випадку порушення Покупцем термінів або умов оплати Товару згідно абзаців б), в) та г) пункту 3.4. та пункту 3.6. цього Договору більш ніж на 5 (п`ять) банківських днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі 10% (десять відсотків) від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу за кожний факт такого порушення.

8.23. Як було встановлено судом першої інстанції, що відповідач порушував терміни оплати Товару згідно умов п.3.4. Договору, тобто здійснював чергові платежі з простроченням понад 5 (п`ять) банківських днів.

8.24. Тому за три випадки порушення термінів оплати чергових платежів, передбачених пунктом 3.4 Договору позивач нарахував відповідачу 69739,76 грн. штрафу (розрахунок наведений у позовній заяві, а.с. 3, зворот).

8.25. Враховуючи викладені обставини справи, положення чинного законодавства та умови Договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 69 739,76 грн. штрафу.

8.26. Крім того, у зв`язку з порушенням термінів оплати за Договором позивачем нараховано відповідачу 20% річних в сумі 19188,97 грн. (розрахунок а.с. 8, зворот).

8.27. У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

8.28. Негативні наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

8.29. Згідно п. 10.7. Договору, за порушення грошових зобов`язань по оплаті Товару, Покупець сплачує на користь Постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 20% (двадцять процентів) річних від простроченої суми, за весь період прострочення.

8.30. Таким чином, сторони дійшли взаємної згоди, що згідно п. 2 ст. 625 ЦК України Покупець у випадку прострочення оплати товару за користування коштами Постачальника сплачує на користь останнього 20% річних.

8.31. Перевіривши розрахунок 20% річних наданий позивачем, враховуючи вищенаведені положення договору та чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 19188,97 грн.

8.32. Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання

8.33. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

8.34. Таким чином, видами штрафних санкцій є штраф та пеня.

8.35. Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

8.36. Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України та ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України.

8.37. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

8.38. Таким чином, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18.

8.39. Відтак, доводи зазначені в апеляційній скарзі про неможливість одночасного застосування до нього штрафу і пені не обґрунтовані.

8.40. Апелянтом вказано, що розмір штрафних санкцій, стягнення яких є предметом розгляду в цій справі, є значно більшим, ніж фактично нанесена Відповідачем позивачеві майнова шкода.

8.41. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

8.42. Межі господарсько-правової відповідальності та право на зменшення розміру та звільнення від відповідальності, визначені у ст. 219 ГК України, згідно з якою, за невиконання або неналежне виконання господарських зобов`язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає належним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного управління майном, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законами. Якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов`язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності. Сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

8.43. Наведена апелянтом ст. 233 ГК України, яка передбачає право суду на зменшення розміру санкцій, ставиться у залежність від ступеня виконання зобов`язання боржником; майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнових, але й інших інтересів сторін, що заслуговують на увагу.

8.44. Однак, Відповідачем не наведено причини за якими не міг своєчасно виконати грошове зобов`язання та прострочував його, не подав суду доказів своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, не подав доказів наявності якихось надзвичайних обставин, що стали перешкодою для виконання Відповідачем своїх договірних зобов`язань.

8.45. Крім того, ст. 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, де вказується, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

8.46. Відтак, уклавши Договір з позивачем, відповідач погодився на всі його умови включно зі строками виконання зобов`язань. Тому посилання на зміну строків в односторонньому порядку та мовчазну згоду на це позивача не обґрунтоване.

8.47. Відтак доводи апелянта про відсутність підстав для задоволення позову до уваги не приймаються як такі, що не підтвердженні відповідними доказами.

8.48. Інших доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтом не наведено.

8.49. Як визначено ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

8.50. Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

8.51. Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції - господарський суд Рівненської області - ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8.52. За таких обставин апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Рівненської області від 01.10.2019р. у справі №918/543/19 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Рівненської області від 01.10.2019р. у справі №918/543/19 сплатило відповідно до квитанції №46068432 від 18.11.2019р. судовий збір у сумі 2881,50 грн. - в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

10.2. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.3. Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" від 08.11.19р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 01 жовтня 2019 року у справі №918/543/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №918/543/19 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "10" січня 2020 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Демидюк О.О.