РІШЕННЯ

09 січня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/637/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання Саловській О.А.

розглянув справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни ( АДРЕСА_1 )

до відповідача Уповноваженої особи Тернопільської міської ради Остапчук Вікторії Олександрівни (вул Листопадова, 5, м Тернопіль)

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009, зобов`язання відповідача вчинити дії по підписанню додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009.

За участю від:

позивача - Лисак В.Б.

відповідача - не з`явився

Суть справи.

Фізична особа - підприємець Шкарупа Світлана Павлівна звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Уповноваженої особи Тернопільської міської ради Остапчук Вікторії Олександрівни про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009, зобов`язання відповідача вчинити дії по підписанню додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009.

Обґрунтовуючи поданий позов, ФОП Шкарупа С.П. зазначала, що після закінчення терміну дії договору оренди землі продовжує користуватися земельною ділянкою, належно сплачує орендні платежі, а міською радою впродовж місяця після закінчення строку дії договору оренди не прийнято рішення про відмову у поновленні договору оренди. Відтак, на переконання позивача, відповідно до ч 6 ст 33 Закону України "Про оренду землі", договір оренди є поновленим. 24.11.2017 ФОП Шкарупа С.П. звернулась до Тернопільської міської ради з листом - пропозицією укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, долучивши до такого проект відповідної додаткової угоди. Однак, уповноважена особа Тернопільської міської ради відмовилась підписати додаткову угоду до договору оренди землі.

Ухвалою суду від 09.10.2019 відкрито провадження у справі №921/637/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання у даній справі призначено на 07.11.2019, яке неодноразово відкладалось, зокрема до 05.12.2019.

Після цього, позивач звернувся до суду із заявою б/н від 16.10.2019 (вх №18738 від 16.10.2019) про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 17.10.2019 частково задоволено заяву Фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни від 16.10.2019 (вх № 18738 від 16.10.2019) про забезпечення позову; заборонено Виконавчому комітету Тернопільської міської ради та іншим особам (в т ч комунальним підприємствам та організаціям) вчиняти дії щодо демонтажу та від`єднання від елекро-, водо- постачання та інших ресурсів об`єкту торгівельно-побутового призначення "Христя", який знаходиться у м Тернополі по вул Протасевича (біля будинку 18).

23.10.2019 Виконавчий комітет Тернопільської міської ради звернувся на адресу суду із клопотанням №2057/01 від 22.10.2019 (вх №19163) про скасування заходів забезпечення позову, яке повернено йому без розгляду ухвалою від 23.10.2019, у зв`язку з тим, що заявником вищевказаного клопотання являється Виконавчий комітет Тернопільської міської ради, який не є учасником справи №921/637/19.

В подальшому, 24.10.2019 на адресу суду надійшло клопотання №2069/01 від 24.10.2019 (вх №19349) Тернопільської міської ради з вимогою про скасування ухвали Господарського суду Тернопільської області від 17.10.2019 у справі №921/637/19.

Ухвалою суду від 25.10.2019 клопотання Тернопільської міської ради №2069/01 від 24.10.2019 призначено до розгляду в судовому засіданні 29.10.2019, з повідомленням учасників справи.

За результатами проведеного судового засідання 29.10.2019 та розгляду клопотання №2069/01 від 24.10.2019 Тернопільської міської ради судом встановлено, що у цьому клопотанні не наведено підстав, які б вказували на те, що обставини, з якими пов`язане забезпечення позову відпали. Натомість, клопотання про скасування заходів забезпечення позову обґрунтовано виключно незаконністю вжиття заходів забезпечення позову, а його прохальна частина зводиться до вимоги про скасування ухвали від 17.10.2019, що належить до виключної компетенції судів вищих інстанцій. Наслідком цього було постановлення ухвали від 29.10.2019 у справі №921/637/19, якою судом відмовлено у задоволенні клопотання №2069/01 від 24.10.2019 Тернопільської міської ради.

У письмовій інформації б/н, б/д (вх №19347 від 24.10.2019) представником Тернопільської міської ради, за довіреністю Михальчук О.Ю., звернено увагу суду на те, що договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,0250 га, розташованої за адресою: м Тернопіль, вул Протасевича для будівництва та обслуговування зупинки громадського транспорту «вул Протасевича» з об`єктом торгівельно-побутового призначення від 31.07.2009 укладений між Тернопільською міською радою та Фізичною особою-підприємцем Шкарупою Світланою Павлівною. Тобто, стороною договору виступає Тернопільська міська рада, а не Остапчук Вікторія Олександрівна . Тому, відповідачем у справі має бути Тернопільська міська рада.

Разом з цим, ним повідомлено що заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Остапчук Вікторія Олександрівна перебуває у відпустці по вагітності та пологах з 29.07.2019 (тобто ще до пред`явлення позову). На підтвердження цьому додано копію розпорядження № 232 від 29.07.2019.

У письмових поясненнях б/н, б/д (вх № 20210 від 06.11.2019) Тернопільською міською радою наведено численний перелік судових справ (з результатами їх розгляду), за участю Фізичної особи - підприємця Шкарупи С.П. З посиланням та врахуванням встановлених у цих судових рішеннях обставин, Тернопільська міська рада просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на пояснення б/н від 18.11.2019 (вх №20965 від 18.11.2019) позивач посилається на обставини, які за його твердженням, слугують підставою для задоволення позову. ФОП Шкарупою С.П. зазначено про необґрунтованість пояснень б/н, б/д (вх № 20210 від 06.11.2019) та про те, що відповідачем не надіслано на адресу позивача відзиву на позов, наслідком чого є розгляд даної справи за наявними матеріалами.

У клопотаннях б/н від 20.11.2019 (вх №21201 від 20.11.2019), б/н від 02.12.2019 (вх №21959 від 02.12.2019) позивач просив суд про застосування практики Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Питання про заміну відповідача у справі, в порядку ст 48 ГПК України, позивач перед судом не порушував.

Ухвалою суду від 05.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/637/19 до розгляду по суті в судовому засіданні 11.12.2019, яке за клопотанням позивача відкладалось до 09.01.2020.

Представником позивача в судовому засіданні 09.01.2020 підтримано позовні вимоги, з підстав наведених у позові.

Відповідач - Уповноважена особа Тернопільської міської ради - Остапчук В.О. в судове засідання 09.01.2020 не з`явилась, про дату час та місце його проведення повідомлялась належним чином. У встановлений в ухвалі від 09.10.2019 про відкриття провадження у справі строк відповідач не надала відзиву на позовну заяву.

Однак, зміст пояснень (вх № 20210 від 06.11.2019) Тернопільської міської ради зводиться до зазначення підстав для відмови в задоволенні позову, з посиланням на численні судові рішення у інших справах, за участю Шкарупи С.П . Зміст заперечень проти позовних вимог зводиться до того, що строк дії договору оренди землі від 31.07.2009 закінчився 30.04.2014, тому договір є припиненим, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для розгляду питання про продовження строку дії договору шляхом укладення додаткової угоди до нього. А також про те, що обрана позивачем в якості відповідача особа є неналежною стороною по справі.

Судом також враховано, що у силу вимог ч 1 ст 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч 1 ст 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) "Акорд". Експертний висновок № 765 від 20.10.2017 до 20.10.2020.

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер A 3130 XB 23033313 LH.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Тернопільської міської ради №5/26/81 від 30.04.2009 суб`єкту підприємницької діяльності Шкарупі Світлані Павлівні затверджено проект землеустрою щодо виділення земельної ділянки, площею 0,0250 га, в тому числі за рахунок земель житлової та громадської забудови, площею 0,0114 га, за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, площею 0,0136 га, для будівництва та обслуговування зупинки громадського транспорту "вул Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення за адресою: вул Протасевича та надано в оренду позивачу земельну ділянку (п 4 рішення).

31.07.2009 між Тернопільською міською радою (орендодавець) та СПД Шкарупою С.П. (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до пунктів 1, 2 якого Орендодавець на підставі рішення Тернопільської міської ради №5/26/81 від 30.04.2009 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, загальною площею 250,00 кв м, в тому числі: 250,00 кв м землі змішаного використання, що знаходиться за адресою: м Тернопіль, вул Протасевича.

Відповідно до п 8 договору вказаний договір укладено терміном на п`ять років, а саме: з 30.04.2009 по 30.04.2014. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення договору оренди на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір оренди землі від 31.07.2009 було зареєстровано в Книзі записів засвідчення факту реєстрації 19.11.2009 за №3759 та у Тернопільській регіональній філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.02.2010 за №29.

Факт передачі земельної ділянки в користування за договором підтверджено актом приймання-передачі земельної ділянки від 19.11.2009.

Додатковою угодою від 02.02.2014, зареєстрованою в Книзі реєстрації додатків до договорів оренди землі 05.03.2014 за №2399, сторони погодились внести зміни до договору оренди землі в частині нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2014 та в частині розміру орендної плати, виклавши пункти 5 та 9 договору від 31.07.2009 в новій редакції.

Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1185 від 19.11.2014 доручено Управлінню житлово-комунального господарства, благоустрою та екології, містобудування, архітектури та кадастру, відділу земельних ресурсів організувати та провести роботи по демонтажу тимчасових споруд, які влаштовані без документів, що посвідчують право користування землею (згідно додатку до рішення - Перелік об`єктів, які підлягають демонтажу) серед інших, зазначено ФОП Шкарупа С.П., об`єкт: тимчасова споруда "Христя", розташована по вул Протасевича біля будинку №18).

Рішенням Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014 відмовлено ФОП Шкарупі С.П. у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,0250 га за адресою вул Протасевича, для обслуговування зупинки громадського транспорту "вул Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення (п 1 рішення); припинено право користування зазначеною земельною ділянкою (п.2 рішення) та зобов`язано підприємця в 20-денний термін з дня прийняття рішення повернути земельну ділянку (п 3 рішення).

Вказане рішення Тернопільської міської ради ніким у встановленому порядку не скасовано і не визнано недійсним (незаконним) і є чинним.

Вищенаведені обставини встановлені численними судовими рішеннями, що набрали законної сили, зокрема по справах №№921/102/15-г/7, 921/225/16-г/13, 921/716/16-г/17, 921/414/16-г/4, 921/231/17-г/17, 921/653/17-г/4, №921/266/18.

Так, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 27.09.2016 у справі №921/414/16-г/4, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.12.2016, у позовних вимогах Шкарупи Світлани Павлівни до Тернопільської міської ради, про визнання договору оренди землі від 31.07.2009 укладеним - відмовлено.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2016 у справі №921/102/15-г/7, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.2016, про визнання договору оренди земельної ділянки від 31.07.2009, укладеного між Тернопільською міською радою та суб`єктом підприємницької діяльності Шкарупою С.П. таким, що є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах та про зобов`язання керівника Тернопільської міської ради, як органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі, в місячний строк в обов`язковому порядку укласти та підписати з суб`єктом підприємницької діяльності Шкарупою С.П. додаткову угоду до договору оренди землі від 31.07.2009 на той самий строк та на тих самих умовах, в позові відмовлено.

Частково рішенням Господарського суду Тернопільської області від 13.06.2016 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.10.2016, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2017, у справі №921/225/16-г/13 відмовлено в задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця Шкарупи С.П., про визнання права власності на нерухоме майно - об`єкт торгівельно-побутового призначення, загальною площею 34 кв м за адресою м Тернопіль вул Протасевича (біля будинку 18), а в частині визнання договору оренди земельної ділянки від 31.07.2009, укладеного між Тернопільською міською радою та суб`єктом підприємницької діяльності Шкарупою С.П. поновленим на підставі укладеної додаткової угоди від 02.02.2014, зареєстрованої в "Книзі реєстрації додатків до договорів оренди землі" 05.03.2014 за №2399 - провадження у справі припинено.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.01.2017 у справі №921/716/16-г/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2017, в позові ФОП Шкарупи Світлани Павлівни до Тернопільської міської ради, про визнання поновленим терміну дії договору оренди землі від 31.07.2009 на той самий строк та на тих самих умовах, відмовлено.

Приймаючи вказані рішення, суди виходили з того, зокрема, що ФОП Шкарупою С.П. не дотримано процедури поновлення договору оренди землі на новий строк, встановленої ст 33 Закону України "Про оренду землі".

Також, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 17.05.2017 у справі №921/231/17-г/17 (залишеним без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 та Верховного Суду від 19.04.2018) відмовлено ФОП Шкарупі С.П. у задоволенні позову до відповідача Тернопільської міської ради про визнання права користування новозбудованим нерухомим майном - зупинкою громадського транспорту "вул Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення по вул Протасевича в м Тернопіль та визнання Сертифікату відповідності №ТП000553 від 03.03.2011 підставою для оформлення права власності на об`єкт - зупинку громадського транспорту "вул Протасевича".

Звертаючись до суду з позовом у справі №921/637/19, позивач зазначала, що мала намір продовжувати орендні відносини, що підтверджується заявою від 31.03.2014 про надання дозволу на складання технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості, котра підприємцем подана помилково замість заяви про поновлення договору оренди.

При цьому позивач зазначала, що продовжує користуватися земельною ділянкою, вчасно сплачує орендну плату та з метою оформлення права на землю 24.11.2017 звернулась до орендодавця із заявою про поновлення договору оренди землі від 31.07.2009, долучивши проект відповідної додаткової угоди.

Рішенням №6/2/5 від 14.12.2010, зокрема п 1 Тернопільська міська рада делегувала заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Остапчук Вікторії Олександрівні повноваження по підписанню договорів оренди земельних ділянок, додатків до договорів оренди земельних ділянок, договорів про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок, договорів купівлі-продажу земельних ділянок, угод на проведення земельних торгів та договорів про встановлення особистого строкового сервітуту, а також оформленню інших, необхідних для укладення таких угод, документів.

У відповідь на звернення від 24.11.2017 уповноважена Тернопільською міською радою особа Остапчук В.О. повідомила, що право користування спірною земельною ділянкою припинено на підставі рішення Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014, а також зобов`язано Орендаря в двадцятиденний термін з прийняття вказаного рішення, повернути земельну ділянку Орендодавцеві. У зв`язку з цим міська рада зазначала про необхідність виконання рішення від 28.11.2014 та вказувала на відсутність можливості укладення додаткової угоди до договору оренди від 31.07.2009 (лист від 06.12.2017 за №12043/08).

У позовній заяві ФОП Шкарупою С.П. стверджено, що вищевказаним рішенням №6/53/152 від 28.11.2014 їй не було заперечено у поновленні договору оренди землі, а було припинено право користування на землю.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 у справі №607/7901/19 (залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 №857/8520/19) за позовом Шкарупи Світлани Павлівни до Тернопільської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання розглянути звернення, позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Тернопільської міської ради, що полягає у не розгляді по суті звернення Шкарупи С.П. від 13.12.2018 щодо скасування рішення Тернопільської міської ради від 28.11.2014 № 6/53/152 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250 га за адресою: вул Протасевича ФОП Шкарупі С.П.» в частині позбавлення Шкарупи С.П. права користування земельною ділянкою; зобов`язано Тернопільську міську раду розглянути на її пленарному засіданні звернення Шкарупи Світлани Павлівни щодо скасування рішення Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250 га за адресою: вул Протасевича ФОП Шкарупі С.П.» в частині позбавлення Шкарупи С.П. права користування земельною ділянкою; в задоволенні решти вимог - відмовлено.

В судовому засіданні 09.01.2020 представником позивача підтверджено, що рішення Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014 не скасовано. А тому, рішення Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250 га за адресою вул Протасевича ФОП Шкарупі С.П.» є чинним.

Також, ним зазначено, що рішення №607/7901/19 від 09.07.2019 у адміністративній справі не виконано.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.11.2016 у справі №607/4698/15-а (залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017 №876/2450/17) відмовлено Шкарупі С.П. у задоволенні позову до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про скасування рішення № 200 виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 04 березня 2015 року «Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування». Вказаним рішенням №200 від 04.03.2015 Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради вирішено, зокрема постійно діючій робочій групі організувати та провести роботи з демонтажу тимчасової споруди (об`єкту торгівельно-побутового призначення «Христя»), в якому підприємницьку діяльність здійснює ФОП Шкарупа С.П., за адресою вул Протасевича в 20-ти денний термін з дня прийняття рішення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.12.2018 у справі №607/1078/15-а (залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2019 № 857/4967/19) задоволено позов Шкарупи С.П. до Тернопільської міської ради; скасовано рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1185 від 19.11.2014 «Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування» та рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 579 від 07.07.2016 «Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування» в частині демонтажу тимчасової споруди «Христя» фізичної особи-підприємця Шкарупи С.П., що знаходиться у м Тернополі по вул Протасевича.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.07.2015 №607/10502/15-п, відповідно до ч 1 ст 164 КУпАП, закрито провадження у адміністративній справі, порушеній відносно ФОП Шкарупи С.П. через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з тим, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення ФОП Шкарупа С.П. здійснювала господарську діяльність з реалізації продуктів харчування у магазині «Христя» по вул Протасевича,18 у м Тернополі на підставі раніше отриманих та чинних дозвільних документів.

Господарським судом Тернопільської області 10.01.2019 ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Шкарупи Світлани Павлівни у справі №921/266/18 до відповідача Тернопільської міської ради про зобов`язання уповноваженої особи Тернопільської міської ради виконати свій обов`язок та підписати додаткову угоду до договору оренди землі (подану в Тернопільську міську раду з зверненням від 24.11.2017) у відповідності до вимог чинного законодавства.

Рішення місцевого господарського суду від 10.01.2019 у справі №921/266/18 змінено постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 та викладено його мотивувальну частину в редакції постанови Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019, в частині обґрунтувань відмови у задоволенні позову; резолютивну частину рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2019 у справі №921/266/18 залишено без змін.

Судовими рішеннями у справі №921/266/18 серед іншого встановлено, що ФОП Шкарупою С.П. не доведено наявності підстав для поновлення договору оренди землі від 31.07.2009 ні як за ч ч 1-5, ні за ч 6 ст 33 Закону України "Про оренду землі". А також, те, що заявлена ФОП Шкарупою С.П. до Тернопільської міської ради вимога про зобов`язання підписати додаткову угоду до договору оренди землі є не передбаченим законом способом захисту.

У червні 2018 року мало місце звернення ФОП Шкарупи С.П. з позовом до Господарського суду Тернопільської області у справі №921/219/18 до відповідача уповноваженої особи Тернопільської міської ради Остапчук В.О. про визнання бездіяльності уповноваженої особи Тернопільської міської ради укладати додаткові угоди до договорів оренди землі протиправною та зобов`язати її укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 31.07.2009, якою зафіксувати факт поновлення договору оренди землі без змін.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 25.06.2018 у справі №921/219/18 ФОП Шкарупі С.П. відмовлено у відкритті провадження у справі, на підставі п 1 ч 1 ст 175 ГПК України. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд дійшов висновку про те, що поданий на розгляд господарського суду зазначений позов за своїм предметом міг би бути розглянутий за правилами господарського судочинства, проте за своїм суб`єктним складом не відповідає вимогам, встановленим ч 2 ст 4 ГПК.

Ухвала №921/219/18 від 25.06.2018 в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Разом з цим, мало місце звернення ФОП Шкарупи С.П. 08.06.2018 в Тернопільський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом у справі №819/1003/18 про визнання бездіяльності Уповноваженої особи Тернопільської міської ради Остапчук В.О. протиправною та про зобов`язання укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 31.07.2009, якою зафіксувати факт поновлення договору оренди землі без змін.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 судом відмовлено у відкриті провадження у справі №819/1003/18, на підставі п 1 ч 1 ст 170 Кодексу адміністративного судочинства України, через непідвідомчість спору адміністративним судам. При цьому, в ухвалі від 12.06.2018 №819/1003/18 судом роз`яснено, що такий спір відноситься до юрисдикції місцевого господарського суду.

Ухвала від 12.08.2018 у справі №819/103/18 залишена без змін постановами Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2018 № 876/5640/18 та Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 № 819/1003/18.

З приводу цього, у постанові від 04.09.2019 Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками адміністративних судів попередніх інстанцій про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі №819/1003/18, оскільки у цій справі наявний спір, що виникає з договірних відносин, між позивачем та Міськрадою, який підлягає врегулюванню на підставі норм земельного законодавства, в порядку господарського судочинства за участю учасників справи - сторін спірних правовідносин щодо оренди землі. А визначення ФОП Шкарупою С.П. відповідачем у справі уповноваженої особи Міськради Остапчук В.О., на яку покладено обов`язок вчинення дій з належного документального оформлення договорів оренди землі, не може змінювати дійсної природи спірних правовідносин, які правильно визначені судами. Визначення ФОП Шкарупою С.П. відповідачем у справі уповноваженої особи Міськради Остапчук В. О. , на яку покладено обов`язок вчинення дій з належного документального оформлення договорів оренди землі, не може змінювати дійсної природи спірних правовідносин, які правильно визначені судами.

Посилаючись на викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №819/1003/18 висновки позивачем зазначено, що спір у справі №921/637/19 належить до юрисдикції Господарського суду Тернопільської області.

Відтак, у спорі по справі №921/637/19 ФОП Шкарупа С.П. звернулась до Уповноваженої особи Тернопільської міської ради Остапчук Вікторії Олександрівни про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009, зобов`язання відповідача вчинити дії по підписанню додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009 (подану в Тернопільську міську раду з зверненням від 24.11.2017) у відповідності до вимог чинного законодавства, посилаючись на положення ч 6 ст 33 Закону України "Про оренду землі".

З огляду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені у постанові від 04.09.2019 по справі №819/1003/18 та з метою недопущення порушення гарантованого права особи на судовий захист відповідні вимоги, пред`явлені до Уповноваженої особи Тернопільської міської ради Остапчук В.О. розглядаються в порядку господарського судочинства по суті, не зважаючи на обраного позивачем відповідача у справі.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до змісту п 3 ч 2 ст 129 Конституції України, ст 13, ч 1 ст 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст 14, ч 4 ст 74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч 1 ст 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч 1 ст 77 ГПК України).

Згідно зі ст 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до змісту ст ст 46, 162 ГПК України право визначати підстави і предмет позову належить виключно позивачу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Однак, поданими позивачем доказами не доведено обґрунтованості заявленої ним вимоги з визначених ним же підстав.

Як вже зазначалось, на матеріально-правову підставу позову про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення дії договору оренди землі позивач посилається ч 6 ст 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ч 2 ст 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначені Законом України «Про оренду землі».

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився 30.04.2014.

Позивач не звертався до орендаря - Тернопільської міської ради у встановленому порядку та у строк, визначений договором оренди та Закону України «Про оренду землі» із повідомленням (заявою) про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі від 31.07.2009 на новий строк з долученням проекту відповідної додаткової угоди. Вказані обставини встановлені, зокрема, у рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2016 у справі №921/102/15-г/7, залишеному без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.2016, та з врахуванням ч 4 ст 75 ГПК України не потребує доказуванню.

Звертаючись з позовом у даній справі позивач посилається як на підставу заявленого позову на ч 6 ст 33 Закону України «Про оренду землі».

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

Сказану правову позицію сформульовано Верховним Судом у постановах від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, від 10.09.2018 у справі №920/739/17, від 30.01.2019 у справі №908/1567/17.

Підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1-5 та частині 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не пов`язані між собою, позивач обрав механізм поновлення договору оренди землі встановлений саме ч 6 ст 33 Закону, яке не передбачає повідомлення від орендаря про намір скористатись переважним правом на продовження договору оренди.

Разом з тим, частинами восьмою, дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Отже, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Як вбачається з матеріалів справи, у визначений ч 8 ст 33 Закону України «Про оренду землі» строк додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення сторонами укладена не була.

Звертаючись з позовом у даній справі, ФОП Шкарупа С.П. просить суд зобов`язати уповноважену особу Тернопільської міської ради Остапчук В.О. підписати додаткову угоду до договору оренди землі, подану в Тернопільську міську раду з зверненням від 24.11.2017.

Однак, рішенням Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014 припинено право користування ФОП Шкарупі С.П орендованою земельною ділянкою (площею 0,0250 га за адресою вул Протасевича, кадастровий номер :08:014:0024) та зобов`язано підприємця в 20-денний термін з дня прийняття рішення повернути земельну ділянку.

Додатковим свідченням відсутності згоди у Тернопільської міської ради продовжувати орендні відносини з позивачем є рішення міської ради №1185 від 19.11.2014, №200 від 04.03.2015, №579 від 07.07.2016 "Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування", на підставі яких виконавчим комітетом зобов`язано постійно діючу робочу групу провести демонтаж, зокрема, тимчасової споруди "Христя" по вул Протасевича, де підприємницьку діяльність здійснює ФОП Шкарупа С.П. Законність прийняття зазначених рішень були предметом розгляду у судових справах №607/1078/15-а, №607/4698/15-а, №607/7373/16-а.

З огляду на те, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення сторонами у визначений ч 8 ст 33 ЗУ «Про оренду землі» місячний строк укладена не була, а ФОП Шкарупа С.П. звернулась з заявою про поновлення договору оренди земельною ділянкою після прийняття орендодавцем - Тернопільською міською радою рішення №6/53/152 від 28.11.2014 про припинення права користування ФОП Шкарупи С.П орендованою земельною ділянкою, яке є чинним та в судовому порядку недійсним не визнавалось, тобто після висловлення орендодавцем заперечення проти продовження договору оренди, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Окрім того, відсутність у ФОП Шкарупи С.П. підстав для поновлення дії договору оренди землі від 31.07.2009 як за ч ч 1-5 ст 33 Закону України "Про оренду землі", так і за ч 6 вказаної статті встановлено судовим рішенням у справі №921/266/18, яким позивачці відмовлено у задоволенні її вимоги до Тернопільської ради про зобов`язання Уповноваженої особи Тернопільської міської ради виконати свій обов`язок та підписати додаткову угоду до договору оренди землі (подану в Тернопільську міську раду з зверненням від 24.11.2017) у відповідності до вимог чинного законодавства. А саму вимогу про примусове (в судовому порядку) зобов`язання підписати додаткову угоду визнано не передбаченим законом способом захисту.

Обставини відсутності факту укладення між позивачем та Тернопільською міською радою додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009, якою б продовжувався строк останнього, встановлені також і судовими актами у справах №921/102/15-г/7, №921/716/16-г/17.

Рішення суду у цих справах набрали законної сили, а тому встановлені ними обставини в силу ч 4 ст 75 ГПК України не потребують повторного доказування.

Інакше це б суперечило принципу стабільності і остаточності судових рішень, визначеного практикою Європейського Суду.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч 1 ст 15 Цивільного кодексу України).

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст ст 55, 124 Конституції України та ст 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ч 3 ст 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Положеннями ст 16 ЦК України, ст 20 ГК України, не зазначено такого способу захисту, як зобов`язання відповідача вчинити певну дію (в тому числі шляхом зобов`язання конкретної посадової особи до укладення (підписання) відповідних правочинів) чи зобов`язання примусового укладення договору.

Верховний Суд України, здійснюючи аналіз практики застосування судами ст 16 Цивільного кодексу України зазначив зокрема, що вимога про зобов`язання укласти договір у судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбаченим ст 16 Цивільного кодексу України (постанова Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі №6-110цс12).

Відтак, суд зазначає, що звертаючись до суду з позовом про зобов`язання відповідача укласти додаткову угоду (підписати), позивачем обрано спосіб захисту, що не передбачений законом або договором і який не може забезпечити захист прав сторони. Не можна зобов`язати виявити волю на укладення угоди та її підписати. Рішення про зобов`язання укласти угоду не може бути виконане у примусовому порядку.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Одним із основних принципів місцевого самоврядування є законність (ст 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до п 34 ч 1 ст 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради здійснюється вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Тобто органом місцевого самоврядування як колегіальним органом.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акту.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, позовна вимога про зобов`язання Уповноваженої особи Тернопільської міської ради Остапчук Вікторії Олександрівни вчинити дії по підписанню додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009 не може бути задоволена судом в силу дискреційних повноважень органу місцевого самоврядування.

За ст 48 ГПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Протягом усього слухання справи позивач не звертався до суду із відповідними клопотаннями щодо заміни відповідача.

З огляду на все вищенаведене, в задоволенні позову, з наведених у ньому підстав, слід відмовити повністю.

Суд не вважає прийнятним аргумент позивача про підставність врахування при розгляді даної справи висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 20.03.2019 у справі №908/2460/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжтеплоенерго" до відповідача Запорізької обласної державної адміністрації про визнання додаткової угоди укладеною, визнання договору поновленим, заявленим на підставі ч 6 ст 33 Закону України «Про оренду землі». Оскільки, у справі №908/2460/17 мало місце звернення орендаря з листом про поновлення договору оренди землі після спливу строку, визначеного ч ч 1-5 Закону України «Про оренду землі», тобто з порушенням строку, визначеного цим Законом. Однак, у справі №921/637/19 орендар звертався до орендодавця після визначеного ч ч 1-5 Закону України «Про оренду землі» строку не з повідомленням про подальший намір користуватись земельною ділянкою, а із заявою про надання дозволу на складання технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості. А тому, у цих справах викладені різні обставини.

Повторно, суд звертає увагу, що у справах №921/225/16-г/13 та №921/231/17-г/17 вже було досліджено та встановлено обставини відсутності підстав для задоволення позову про визнання та оформлення права власності на об`єкт - зупинку громадського транспорту "вул Протасевича" у м Тернополі. Інші докази у справі №921/637/19 не вказують про наявність зареєстрованого за ФОП Шкарупою С.П. нерухомого майна на раніше орендованій ділянці. А тому, відмова у визнанні укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009 не потягне за собою втручання у її право власності (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 17.04.2018 по справі №924/689/17, а також у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Щокін проти України від 14.10.2010, Сєрков проти України від 07.07.2011 та інших).

Слід зазначити, що обов`язок судів обґрунтувати своє рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Відповідно до ст 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та ч 4 ст 11 ГПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Судові витрати, в силу ст 129 ГПК України, покладаються на позивача у справі, однак відшкодуванню не підлягають, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до господарського суду з позовною заявою.

Як вже зазначалось, в межах справи №921/637/19 ухвалою суду від 17.10.2019 судом були вжиті заходи по забезпеченню позову, шляхом заборони Виконавчому комітету Тернопільської міської ради та іншим особам (в т ч комунальним підприємствам та організаціям) вчиняти дії щодо демонтажу та від`єднання від елекро-, водо- постачання та інших ресурсів об`єкту торгівельно-побутового призначення "Христя", який знаходиться у м Тернополі по вул Протасевича (біля будинку 18).

Відповідно до ч 9 ст 145 ГПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З врахуванням того, що судом зроблені висновки про відсутність підстав для задоволення позову, в порядку ч 9 ст 145 ГПК України вжиті на підставі ухвали Господарського суду Тернопільської області №921/637/19 від 17.10.2019 заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (ч 10 ст 145 ГПК України).

На підставі наведеного, керуючись ст ст 3, 4, 12-13, 20, 73-80, 86, 91, 123, 129, 145, 233, 236-240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову відмовити.

2. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Господарського суду Тернопільської області №921/637/19 від 17.10.2019.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст ст 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17 січня 2020 року.

Суддя І.П. Шумський