Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1165/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.,

секретаря судового засідання Василенко М.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Приведьон В.М. довіреність №08/632 від 14.01.2019

від відповідача: Примак О.М. - довіреність 1 від 08.01.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами загального позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства "Житомиробленерго"

до Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району

про стягнення 646913,76 грн

Процесуальні дії у справі, стислий виклад позицій сторін.

АТ "Житомиробленерго" звернулося з позовною заявою до суду про стягнення з Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району, згідно з прохальної частини, 525069,00 грн основного боргу, 89146,64 грн пені, 11738,53 грн 3% річних, 1575,21 грн інфляційних.

Ухвалою від 06.11.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання.

Суд ухвалою від 20.12.2019 на підставі клопотання АТ "Житомиробленерго" про уточнення позовних вимог прийняв до розгляду спір про стягнення з відповідача 525069,00 грн основного боргу, 90153,62 грн пені, 11738,53 грн 3% річних, 19952,61 грн інфляційних. Вказаною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.01.2020 о 12:00.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі з урахуванням здійсненого перерахунку пені.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав позов частково, просив зменшити розмір штрафних санкцій до 50% через скрутне фінансове становище підприємства.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

30.04.2015 між Зарічанським РЕМ, що діє на підставі доручення ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" (найменування змінено на АТ "Житомиробленерго"), та Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району укладено договір про постачання електричної енергії № 447 (а.с. 11-17).

Відповідно до розділу 1 договору, постачальник постачає електричну енергію споживачу, оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами. Клас напруги споживача визначається рівнем напруги на межі балансової належності електромереж постачальника та споживача. При декількох вводах клас напруги споживача встановлюється в кожній точці обліку в залежності від рівня напруги на межі балансової належності (додаток 3.1.).

У розділах 2,3 договору визначено зобов`язання та права сторін.

Розділом 7 договору передбачено облік електричної енергії та порядок розрахунків.

Облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) споживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником електричної енергії розрахунковим способом згідно з нормативними документами (п. 7.1. договору).

Згідно з 7.2. договору, розрахунки за спожиту електричну енергію, реактивну енергію, лімітів споживання і потужності та інші платежі за розрахунковий період (місяць) здійснюються за діючими тарифами відповідно до класів напруги, показників лічильників та тарифних груп кожної точки обліку (додатки 3.1; 3.2; 3.3).

Сторони у п. 7.3. договору погодили, що оплата електроенергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період або плановими платежами до 25 числа розрахункового місяця у розмірі 100%.

За пунктом 2.2.3. договору споживач зобов`язався своєчасно сплачувати за використану електроенергію, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період відповідно до встановленої системи обліку електроенергії, класу напруги та за діючими на період розрахунку тарифами у грошовій формі та за іншими формами розрахунків згідно з чинним законодавством України.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, наведених сторонами у справі, та висновки щодо порушення або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Такі ж положення містить ст. 526 ЦК України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання (ч.2 ст. 193 ГК України).

Згідно з матеріалами справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про постачання електричної енергії №447 від 30.04.2015.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальних) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії" ( ч.1 ст.275 ГК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Досліджуючи матеріали справи, суд з`ясував, що відповідач не виконав передбаченого договором зобов`язання щодо сплати вартості поставленої електроенергії у встановлений строк.

У відзиві на позовну заяву Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району визнало заборгованість у розмірі 525069,00 грн, а тому вимоги АТ "Житомиробленерго" про стягнення боргу за договором №447 від 30.04.2015 у зазначеній сумі, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за порушення строків оплати позивач просить стягнути 90153,62 грн пені, 11738,53 грн 3% річних, 19952,61 грн інфляційних.

Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пункт 3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як визначено ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з п. 4.2.1. договору, за внесення платежів, передбачених пунктами 7.3. цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком 4, споживач сплачує постачальнику пеню за кожен день прострочення платежу, що не перевищує подвійної ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення платежу.

При дослідженні розрахунку пені, суд встановив неправильне визначення облікової ставки Національного банку України з 06.09.2019, яка становила 16,5 %, а з 25.10.2019 15,5%, а не 17%. Тому суд здійснив перерахунок пені, відповідно до якого розмір пені 89678,90 грн:

525069,00 грн (сума заборгованості) х 79 днів (за період 01.05.2019 - 18.07.2019) х 35 % (2 х 17,5 % (облікова ставка НБУ) / 365 днів х 100% = 39775,77 грн;

525069,00 грн (сума заборгованості) х 49 днів (за період 19.07.2019 - 05.09.2019) х 34 (2 х 17 % (облікова ставка НБУ) / 365 днів х 100% = 23966,16 грн;

525069,00 грн (сума заборгованості) х 49 днів (за період 06.09.2019 - 24.10.2019) х 33 (2 х 16,5 % (облікова ставка НБУ) / 365 днів х 100% = 23261,28 грн;

525069,00 грн (сума заборгованості) х 6 днів (за період 25.10.2019 30.10.2019) х 31 (2 х 15,5 % (облікова ставка НБУ) / 365 днів х 100% = 2675,69 грн;

Отже, в стягненні пені у розмірі 474,72 грн (90153,62 - 89678,90) необхідно відмовити за безпідставністю.

Відповідач під час розгляду справи заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, мотивуючи несвоєчасне виконання зобов`язання відсутністю коштів з огляду на те, що підприємство надає житлово-комунальні послуги з централізованого водовідведення та постачання і здійснює свою діяльність для забезпечення потреб мешканців будинків смт. Озерне. Крім того, органами ДВС арештовано кошти та майно, що підтверджується відповідними копіями постанов, тому просить зменшити розмір штрафних санкцій на 50%.

Представник позивача заперечував щодо заявленого клопотання, оскільки споживач протягом року не сплачує заборгованість, а надані постанови державних виконавців не підтверджують скрутний стан підприємства.

Як передбачено ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ч.1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та частинах 1,2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Частиною 1 ст. 233 ГК України визначено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому враховується ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, майнові та інші інтереси сторін.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд оцінює надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

В матеріалах справи наявна копія постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Житомирській області від 06.03.2014 про арешт коштів боржника та копія постанови старшого державного виконавця Житомирського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 28.10.2019 про арешт майна боржника (а.с. 54-55), однак вказані документи не свідчать про скрутний фінансовий стан підприємства.

За відсутності належних доказів, суд відмовляє в задоволенні клопотання Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району про зменшення розміру пені за невчасне виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Дослідивши нарахування інфляційних у розмірі 19952,61 грн, суд зазначає про правильність розрахунку, а тому задовольняє вказану вимогу.

Сплата трьох процентів річних також не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з поданим розрахунком, 3 % річних у сумі 11738,53 грн нараховані правильно та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідач не надав суду доказів повного розрахунку з позивачем за договором про постачання електричної енергії.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.73 ГПК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 525069,00 грн основного боргу, 89678,90 грн пені, 11738,53 грн 3% річних та 19952,61 грн інфляційних втрат є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 9696,59 грн (646439,04 (ціна позову) х 1,5 % покладається на відповідача.

Водночас позивач заявив вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1, 2 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 3,4 ст. 126 ГПК України).

Як передбачено частинами 5,6 цієї статті у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В матеріалах справи наявні: копія договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019 (а.с.33-34), копія додаткової угоди №19 від 25.10.2019 до договору про надання правничої допомоги (а.с. 35), опис наданих послуг (а.с. 67).

Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району у відзиві на позовну заяву зазначало про обґрунтованість вимоги про стягнення 1000,00 грн витрат на правову допомогу, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, виконаних робіт, фінансовий стан відповідача.

Згідно з детальним описом та розрахунок наданих послуг (робіт) за договором про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019 вартість послуг адвоката становить 10000,00 грн та охоплює: консультування клієнта та збір доказів 2 год 2000,00 грн; підготовка та оформлення зібраних документів для надання до суду 1 год 1000,00 грн; підготовка позовної заяви, розрахунок заборгованості, пені, інфляційних та річних 2 год 2000,00 грн; підготовка заперечення на відзив 1 год 1000,00 грн; підготовка заяви та ознайомлення зі справою 1 раз 1000,00 грн; участь в судовому засіданні 2 рази 3000,00 грн.

Щодо обсягу наданих адвокатом послуг, то суд зазначає, що підготовка позовної заяви здійснена неякісно, оскільки неправильно обчислено розмір пені. Суми стягнення, визначені у прохальній та описовій частині позовної заяви різнилися, що стало підставою для подання заяви про уточнення позовних вимог. В запереченні на відзив адвокат погоджується з розрахунком пені, який здійснений відповідачем, проте заперечує стосовно зменшення штрафних санкцій, а також аргументує вимогу стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Заперечення викладені на 1 аркуші. Заява про стягнення витрат на послуги адвоката дублює заперечення на відповідь на відзив, а ознайомлення з матеріалами справи обумовлене необхідністю здійснити детальний опис та розрахунок наданих послуг.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За умовами додаткової угоди №19 від 25.10.2019, гонорар підлягає сплаті після набрання законної сили рішенням суду на користь клієнта. Оцінюючи таку умову договору, суд звертає увагу, що для вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу такі витрати сторони мають бути підтверджені належними доказами та не можуть залежати від вирішення справи.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження фактичних витрат позивача на послуги адвоката, тому відсутні підстави для покладення таких витрат на відповідача згідно зі ст.129 ГПК України.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району (12443, Житомирська обл., Житомирський район, смт. Озерне, вул. Авіаційна, 57, ідентифікаційний код 24978549)

на користь Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (10008, м. Житомир, вул. Пушкінська, 32/8, ідентифікаційний код 22048622)

- 525069,00 грн основного боргу;

- 89678,90 грн пені;

- 11738,53 грн 3% річних;

- 19952,61 грн інфляційних втрат;

- 9696,59 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 11.01.20

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1- в справу;

2,3- сторонам (рек. з пов)