ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" січня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1910/17

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Кришталі Д.І.,

розглянувши у судовому засіданні скаргу (за вх. №2-5892/19 від 02.12.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на дії та бездіяльність державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській обл. у виконавчому провадженні №58732931, №58732971 та №58733054 щодо примусового виконання наказів ГСОО по справі №916/1910/17 від 18.10.2017

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (проспект Академіка Глушкова, 40, оф. 315, м. Київ, 03187, );

до відповідачів: Приватного сільськогосподарського підприємства "ШЛЯХОВИК" (вул. Буйка, 28, с. Пришивальня, Фастівський район, Київська область, 08513, );

Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" (вул. Мала Арнаутська, 2-А, м. Одеса, 65012, )

про стягнення 8 703,58 грн.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився,

Від відповідача 1: не з`явився,

Від відповідача 2: не з`явився,

Від Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській обл.: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 29.09.2017 у справі №916/1910/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС" до Товариства з обмеженою відповідальністю „СОВАГРО" та Приватного сільськогосподарського підприємства „Шляховик" про стягнення 8 703,58 грн. задоволено.

18.10.2017 видані відповідні накази на виконання рішення господарського суду Одеської області від 29.09.2017 по справі №916/1910/17.

02.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю „СОВАГРО" звернулось з апеляційною скаргою на рішення суду. Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" на рішення господарського суду Одеської області від 29.09.2017 року у справі № 916/1910/17 повернуто без розгляду.

23.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю „СОВАГРО" звернулось з касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 13.11.2017.

17.04.2018 ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" повернуто скаржнику без розгляду.

02.12.2019 представником ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» подано скаргу (за вх.№2-5892/19) на дії та бездіяльність державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №58732931, №58732971, №58733054. Разом зі скаргою було подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 03.12.2019 клопотання про участь у засіданні у справі в режимі відеоконференції було залишено без задоволення, призначено судове засідання з розгляду скарги на 11.12.2019.

У зв`язку з перебуванням судді Волкова Р.В. на лікарняному, 11.12.2019 судове засідання не відбулося.

18.12.2019 від Роменського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області надійшла заява, в якій вказано, що виконавчі провадження №58732931, №58732971, №58733054 згідно з постановою про передачу виконавчого провадження від 14.11.2019 передано до Фастівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області, станом на 18.12.2019 виконавчі провадження у Роменському МРВДВС не перебувають.

Ухвалою від 19.12.2019 призначено судове засідання з розгляду скарги на 13.01.2020.

02.01.2020 від скаржника надійшло клопотання про залучення доказів, а також пояснення у справі.

13.01.2020 представники сторін та виконавчої служби у судове засідання не з`явились.

Дослідивши подані сторонами матеріали, суд встановив наступне.

Скаржник просить:

- визнати дії державного виконавця Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області у виконавчому провадженні №58732931, №58732971 та №58733054 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1910/17 від 18.10.2017, котрі виразились у винесенні Постанов Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області від 14 листопада 2019 року про передачу виконавчого провадження №58732931, №58732971 та №58733054 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1910/17 від 18.10.2017 до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області, протиправними, передчасними та незаконними;

- визнати недійсною (скасувати) Постанови Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області від 14 листопада 2019 року про передачу виконавчого провадження №58732931, №58732971 та №58733054 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1910/17 від 18.10.2017 до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області;

- визнати за період із 07 вересня 2019 року по 14 листопада 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №58732931, №58732971 та №58733054 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1910/17 від 18.10.2017, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №58732931, №58732971 та №58733054 щодо примусового виконання наказів господарського суду Одеської області по справі №916/1910/17 від 18.10.2017 із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування скарги заявник вказує, що накази по справі №916/1910/17 від 18.10.2017 не виконані, а відповідно до офіційних відомостей, котрі містяться на офіційному веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій не вчинялось. Натомість, 26.11.2019 заявник дізнався, що накази було передано до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області, оскільки боржник зареєстрований в межах Фастівського району Київської області. Вказує, що боржник звітується, але поза межами Фастівського району, у боржника наявне рухоме майно, яке розшукати не вдалось, але місцем його реєстрації є Сумська область, керівні/посадові особи боржника зареєстровані в межах міста Ромни, відповідно до довідки із реєстру нерухомого майна, у боржника в межах міста Ромни наявне нерухоме майно, за даними АСВП, мало місце перебування та виконання виконавчих документів проти боржника роменським МРВДВС ГТУЮ у Сумській області з огляду на вказані вище обставини.

Також вказує, що питання про передачу виконавчого документа іншому органу виконавчої служби вирішується начальником державної виконавчої служби вищого рівня, водночас, докази існування обґрунтованої постанови начальника Управління ДВС ГТУЮ у Сумській області відсутні.

Крім цього, зазначено, що ухвалою господарського суду Одеської області у справі №916/1604/17 було задоволено скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на дії та бездіяльність державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №58733577 та №58733756, вказує, що обставини, встановлені даною ухвалою, мають преюдиційне значення для розгляду скарги у справі №916/1910/17, оскільки у справі брали участь ті самі сторони.

Скаржником надано та судом в Автоматизованій системі виконавчого провадження перевірено інформацію про виконавчі провадження. Так, в Автоматизованій системі виконавчого провадження містяться відомості про відкриття проваджень, а також інформація про те, що виконавче провадження №58732931 приєднано до зведеного виконавчого провадження, 01.10.2019 виведено зі зведеного виконавчого провадження, 14.11.2019 передано виконавче провадження.

Щодо ВП №58732971 наявна інформація, що це ВП приєднано до зведеного виконавчого провадження, 01.10.2019 виведено зі зведеного виконавчого провадження, 14.11.2019 передано виконавче провадження.

Щодо ВП №58733054 наявна інформація, що це ВП приєднано до зведеного виконавчого провадження, 01.10.2019 виведено зі зведеного виконавчого провадження, 14.11.2019 передано виконавче провадження.

Більше того, доказів здійснення певних виконавчих дій по виконавчих провадженнях №№58732931, 58732971, 58733054 не надано.

В інформації про виконавчі провадження у розділі «підстава» під назвою виконавчої дії: «передача виконавчого провадження (виконавчого документа)» від 14.11.2019 вказано: «Відповідно до п.6 розділу 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень: виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби. ПСП «Шляховик» зареєстрований як юридична особа, за адресою: 08513, Київська обл., Фастівський район, село Пришивальня, вул. Буйка, будинок 28. Нерухомого та рухомого майна на території м. Ромни та Роменського району не зареєстровано (згідно довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.11.2019р. та відповідей ТСЦ МВС №5944). Згідно актів державного виконавця від 12.04.2019р. та 04.10.2019 р. за адресою: м. Ромни, вул. Київська, 111 - ПСП «Шляховик» не знаходиться.»

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

В силу ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вказаною статтею також передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 52 Закону виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача; виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації; про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Ч.2 ст.36 Закону передбачено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до п. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань. складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Державною виконавчою службою не спростовано, а матеріали справи не містять доказів, що державним виконавцем вживалися усі передбачені законом та спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у цій справі, зокрема, щодо розшуку майна, на яке можна звернути стягнення, а також доказів про направлення запитів до всіх органів влади, які відповідно до законодавства володіють інформацією.

Крім цього, заявник вказує, що виконавча служба не була позбавлена можливості звернутись до компетентних органів, зокрема, до районного/обласного Центру надання адміністративних послуг, до районного/обласного структурного підрозділу Державної міграційної служби України, до районних/обласних структурних підрозділів ДФС України, до державного реєстратора районного рівня, тощо, із метою встановлення всіх необхідних ідентифікуючих даних/відомостей про керівника Боржника із метою подальшого вжиття заходів як от притягнення до кримінальної відповідальності та обмеження у праві виїзду за кордон.

Крім того, заявник зазначає, що Боржник є виробником сільськогосподарської продукції, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, водночас, органом ДВС не враховано та не застосовано положення статей 4, 14, 18 Закону України «Про державну статистику», статей 80, 81 Цивільного кодексу України, частини восьмої статті 19 та статті 55 Господарського кодексу України, враховуючи вдосконалення державних статистичних спостережень у галузі сільського господарства, положення та змісту Наказу Державного комітету статистики України від 27.08.2008 року №296 «Про затвердження інструкцій щодо заповнення форм державних тих спостережень у галузі сільського господарства», зокрема, не здійснено заходи щодо направлення запитів до районного (обласного) відділу статистики із вимогою про надання інформації статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності боржника за формами, передбаченими Наказом Державного комітету статистики України від 27 серпня 2008 року за №296 «Про затвердження інструкцій щодо заповнення форм державних статистичних спостережень у галузі сільського господарства».

П.п. 1,4 ст. 8 Закону передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Відповідно до п. 10 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року №2432/5 (далі - Положення), система забезпечує інформаційну взаємодію з іншими реєстрами та базами даних державних органів.

Відповідно до п.п. 2-4 Розділу IV Положення виконавцем до системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

До системи в обов`язковому порядку вносяться відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Таким чином, наявні відомості про вчинення виконавчих дій, які відображені в Інформації про виконавче провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження, за відсутності доказів зворотного, є достовірними та повними.

Так, ДВС не надано доказів, які б свідчили про направлення ним запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника у визначені Законом України "Про виконавче провадження" строки, а також про вчинення дій, направлених на виявлення готівкових коштів відповідача, проведення перевірки його майнового стану тощо.

У даній скарзі періодом оскарження є період із 07.09.2019 по 14.11.2019 (тобто до вчинення передачі виконавчого провадження), таким чином, посилання органу ДВС на відсутність матеріалів виконавчого провадження на даний час у зв`язку із їх переданням до іншого органу ДВС у будь-якому випадку не мають значення при встановленні обставин неправомірності бездіяльності за даний період.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події; у разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд вважає, що відсутність доказів дотримання ДВС порядку та строків вчинення виконавчих дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" з примусового виконання наказів суду по даній справі, обставини невчинення відповідних дій в силу наведеної вище процесуальної норми вважаються доведеними.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, державним виконавцем не надано до суду жодних доказів на підтвердження вчинення ним всіх необхідних передбачених Законом України "Про виконавче провадження" виконавчих дій у період з 07.09.2019р. по 14.11.2019р., що в свою чергу надає можливість суду визнати обставину невчинення державним виконавцем таких дій встановленою.

При цьому, господарський суд вважає, що вчинення державним виконавцем таких виконавчих дій, як: 01.10.2019р. - постанови про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження та 14.11.2019р. - постанови про передачу виконавчого провадження, - жодним чином не спростовують встановлених обставин щодо бездіяльності державного виконавця під час примусового виконання наказу.

Згідно зі ст. 17 Закону та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 17 травня 2005 року по справі «Чіжов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії виконання рішення.

Щодо неправомірності передачі виконавчих проваджень до Фастівського МРВДВСГТУЮ у Київській області та визнання недійсними постанов про передачу виконавчих проваджень суд зазначає наступне.

Як вище встановлено господарським судом, державним виконавцем 14.11.2019р. у ВП №58732971, №58733054 та №58732931 на підставі ч.4 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про передачу виконавчого провадження, якими вказані виконавчі провадження передано до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області із посиланням на відсутність зареєстрованого за боржником нерухомого та рухомого майна на території м. Ромни та Роменського району та відсутність боржника за адресою: м. Ромни, вул. Київська, 111.

Відповідно до положень ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Таким чином, саме стягувач обирає місце відкриття виконавчого провадження, якщо є підстави такого вибору, яке є і місцем здійснення виконавчого провадження.

Матеріалами скарги підтверджується, що 14.11.2019 державним виконавцем Нежевело А.В. було складено постанову про передачу виконавчого провадження №58733054 до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області; постанову про передачу виконавчого провадження №58732971 до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області; постанову про передачу виконавчого провадження №58732931 до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області.

Суд зазначає, що матеріали справи містять інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Відповідно до вказаної інформації ПСП «Шляховик» володіє комплексом загальною площею 9967,7 кв.м. за адресою: Сумська обл., м. Ромни, вулиця Київська, будинок 111 , який належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу, ВМІ 602991, ВМІ 602992, ВМІ 602993 Р.№1942, 07.08.2009, ПН Білашенко Л.В. (реєстраційний номер майна 5694420) - т.3 а.с. 97.

Більше того, матеріали справи містять докази державної реєстрації обтяжень - а саме арешту нерухомого майна (все нерухоме майно) 01.11.2017 Фастівським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області.

Матеріали справи не містять жодних доказів відчуження боржником вказаного майна.

Отже, на даний час у м. Ромни, Сумська область наявне нерухоме майно боржника, що є підставою для здійснення виконавчого провадження за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень визначено розділом V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012р. №512/5.

Відповідно до п.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби; утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби; якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Згідно з положеннями п.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися: у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 6 цього розділу, - за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження.

Враховуючи, що державним виконавцем у постановах від 14.11.2019р. в якості підстав їх винесення вказано: відсутність зареєстрованого за боржником нерухомого та рухомого майна на території м. Ромни та Роменського району та відсутність боржника за адресою: м. Ромни, вул. Київська, 111, приймаючи до уваги ненадання державним виконавцем жодних доказів на підтвердження викладених обставин, зокрема запитів щодо виявлення майна боржника та зазначених у постановах актів про незнаходження боржника за визначеною адресою, а також відсутність таких доказів в автоматизованій системі виконавчого провадження, господарський суд дійшов висновку про безпідставність винесених постанов про передачу виконавчого провадження.

При цьому посилання скаржника на відсутність доказів наявності існування обгрунтованої постанови начальника Управління ДВС ГТУЮ у Сумській області про передачу виконавчих проваджень судом не враховується, оскільки абз.3 п.1 розділу V Інструкції передбачено, що питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу). Водночас, передаючи виконавче провадження, державний виконавець керувався, хоч і безпідставно, саме абз.2 п.6 цього розділу.

Водночас, суд зазначає, що посилання на обставини, які встановлені ухвалою господарського суду Одеської області у справі №916/1604/17 як преюдиційні, не відповідає дійсності, оскільки, незважаючи на те, що суб`єктний склад учасників справи співпадає, предметом розгляду скарги у вказаній справі діхї та/або бездіяльність у інших виконавчих провадженнях, таким чином, преюдиційність даних обставин скаржником не доведена.

З огляду на зазначене вище, суд вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України обов`язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012р. вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013р. зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012р. № 11-рп/2012).

З наведених приписів Конституції України та рішень Конституційного Суду України вбачається декларування законодавцем безумовного права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

У ч.ч.2,4 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 126, 129, 232, 233, 234, 235, 342-344 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на дії та бездіяльність державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області за вх.№2-5892/19 від 02.12.2019 задовольнити.

2. Визнати дії державного виконавця Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області у виконавчому провадженні №58732931, №58732971 та №58733054 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1910/17 від 18.10.2017, котрі виразились у винесенні Постанов Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області від 14 листопада 2019 року про передачу виконавчого провадження №58732931, №58732971 та №58733054 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1910/17 від 18.10.2017 до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області, протиправними, передчасними та незаконними.

3. Визнати недійсними та скасувати Постанови Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області від 14 листопада 2019 року про передачу виконавчого провадження №58732931, №58732971 та №58733054 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1910/17 від 18.10.2017 до Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області.

4. Визнати за період із 07 вересня 2019 року по 14 листопада 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №58732931, №58732971 та №58733054 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1910/17 від 18.10.2017, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №58732931, №58732971 та №58733054 щодо примусового виконання наказів господарського суду Одеської області по справі №916/1910/17 від 18.10.2017 із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала набирає чинності з дня підписання повного тексту та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали. Вступну та резолютивну частини ухвали складено 13.01.2020. Повний текст ухвали складено та підписано 14.01.2020.

Суддя Р.В. Волков