РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020Справа № 910/13419/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 41 717,85 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ПрАТ "ПГЗК", позивач) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення штрафу у сумі 41 717,85 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язання зі своєчасної доставки до пункту призначення прийнятого до перевезення вантажу, що є порушенням Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 р. У позові ПрАТ "ПГЗК" просить стягнути з відповідача неустойку за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 41 717,85 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

У строк, встановлений судом, відповідач надав відзив на позов, у якому заявлені вимоги не визнав, вказав, що затримка вагонів сталась не тільки з вини АТ "Українська залізниця", яка здійснювала перевезення на території України, прострочення сталось з вини іноземної залізниці поза межами території України. Також зазначив, що затримка вантажу на шляху прямування відбулась з наявності вини і позивача, який перевищив кількість вагонів, що може перебувати на під`їзній колії, що призвело до неможливості своєчасно прийняти вантаж (вагони). Крім того, представник відповідача подав клопотання про зменшення розміру штрафу, заявленого до стягнення.

У свою чергу, позивач надав відповідь на відзив, у якому проти зазначених відповідачем обставин заперечив, вказав про їх необґрунтованість та безпідставність заяви про зменшення суми штрафу.

Відповідач у запереченнях до відповіді на відзив наполягав на невірному розрахунку позивача заявленої до стягнення суми та просив зменшити розмір штрафних санкцій.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.02.2018 між ПрАТ "ПГЗК" (замовник) та АТ "Українська залізниця" (перевізник) був укладений договір про надання послуг № 02076/Пр3-2018/182 (далі - договір). Предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1).

Також судом встановлено, що 14.12.2017 р. між ПрАТ "ПГЗК" (власник колії) та Регіональною філією «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (залізниця) був укладений договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії № ПР/М-17-2/14-744, зокрема, під`їзної колії, яка примикає до станції Терни і Рядова Регіональної філії «Придніпровська залізниця».

Техніко-розпорядчим актом станції Терни Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (форма ДУ-41а), передбачено добову пропускну здатність колій станції Терни, що становить 449 вагони.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2019 р. АТ «Укрзалізниця» за накладними №№ 96465224 (вагон 62644463), 96465225 (вагон 63487771), 96466628 (вагон 61984373), 96466630 (вагон 62118658), 469965 (вагон 8722-54751573), 469973 (вагон 8722-55335202), 469981 (вагон 8722-68147487), 469999 (вагон8722-53526372), 470005 (вагон 8722-60520335), 470013 (вагон 8722-53513974), 470021(вагон 8722-53505210), 470039 (вагон 64), 470047 (вагон 8722-56956345), 470054 (вагон 8722-56961964), 470062 (вагон 8722-56035520), 470526 (вагон 8722-56438302), 470534 (вагон 8722-62199302), 470542 (вагон 8722-54751078), 470559 (вагон 8722-53545521), 470567 (вагон 8722-53514469), 470575 (вагон 8722-59426387), 470583 (вагон 8722-56275100), 470591 (вагон 8722-59955062),470609 (вагон 8722-52810512), 470617 (вагон 8722-56951189), 470625(вагон 8722-56565328), 470633 (вагон 8722-56285976), 470641 (вагон 8722-62099916), 470658 (вагон 8722-53521845), 470666 (вагон 8722-60035045), 470674 (вагон 8722-56448442), 470682 (вагон 8722-56998131), 470690 (вагон 8722-60026580), 43143 (вагон 8922-53544946), 43144 (вагон 8922-53419685), 43145 (вагон 8922-53606687), 43146 (вагон 8922-53522116), 43147 (вагон 16), 43148 (вагон 8922-53485173), 43252 (вагон 8922-63162200),43253 (вагон 8922-53084349), 43254 (вагон 8922-54039110), 43255 (вагон 8922-53546982), 43256 (вагон 8922-50064492), 43273 (вагон 8922-53561049), 43274 (вагон 8922-60985439) прийняла до перевезення зі станцій Ревака та Кишинів (Республіка Молдова), Медика (Польща), Ганиска при Кошице (Словацька Республіка) до станції призначення Терни Придніпровської залізниці (Україна) порожні вагони, що направлялись під завантаження.

Також встановлено та не заперечувалось сторонами, що за вказаними накладними відбулось порушення термінів доставки вантажу до станції призначення (Терни Придніпровської залізниці, Україна), передбачених Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 р., у зв`язку з чим позивачем був нарахований штраф у сумі 41 717,85 грн., який він просить стягнути з перевізника.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом статтей 909 ЦК України, 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Статтею 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 р. (далі - Статут), передбачено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України, ч. 1 ст. 313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Частиною 6 статті 315 ГК України передбачено, що спори, пов`язані з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» Україна є правонаступником прав і обов`язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки.

Установлено, що «Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення» була підписано Союзом РСР і стала чинним для нього з 01.11.1951 р.

Згідно з постановою Верховної Ради України № 2608-ХІІ від 17.09.1992 р. «Про приєднання України до Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів» (далі - Віденська конвенція) до цієї Конвенції приєдналась Україна.

Відповідно до статті 34 Віденської конвенції коли частина або частини території держави відокремлюються і утворюють одну або декілька держав, незалежно від того, чи продовжує існувати держава-попередниця, будь-який договір, що був у силі на момент правонаступництва держав стосовно всієї території держави-попередниці продовжує бути в силі стосовно до кожної утвореної таким чином держави-наступниці.

Також постановою Кабінету Міністрів України № 246 від 03.04.1993 р. «Про угоди щодо міжнародного залізничного вантажного та пасажирського сполучення» передбачено приєднання Державної адміністрації залізничного транспорту України до цих угод і про необхідність залізницям, морським пароплавствам, вантажовідправникам та вантажоодержувачам України забезпечити виконання цих угод.

У контексті викладеного, оскільки спірні правовідносини з перевезення вантажу залізничним транспортом за указаними залізничними накладними виникли у сторін у міжнародному сполученні (між Україною та Республікою Молдова, Польщею, та Словацькою Республікою), то такі відносини мають регулюватися Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 р. (діл - УМВС).

Згідно з § 1 ст. 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

Відповідно до договору перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу (§ 1 ст. 14 УМВС).

Статтею 24 УМВС передбачено, що термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті, якщо відправником і перевізником не погоджене інше.

Термін доставки вантажу визначається, виходячи з таких норм:

- для контейнерів - 1 доба на кожні 150 км, що почались;

- для інших відправок - 1 доба на кожні 200 км, що почались.

Для вантажів, що вимагають обмеження швидкості за своїми технічними характеристиками, негабаритних і прямуючих в спеціальних поїздах з окремим локомотивом, терміни доставки встановлюються перевізником.

Для вантажів, що перевозяться в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні, термін доставки на водній ділянці шляху встановлює перевізник, який здійснює перевезення на даній ділянці шляху. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, що пов`язані з відправленням вантажу. Термін доставки вантажу збільшується на 2 доби на кожне перевантаження вантажу у вагони іншої ширини колії; на кожну перестановку вагонів, вантажу на власних осях на візки іншої ширини колії.

Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу вважають повною.

Термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомив одержувача про прибуття вантажу та можливість передачі вантажу в розпорядження одержувача. Порядок повідомлення одержувача визначається національним законодавством, чинним в місці видачі вантажу.

Відповідно до ст. 39 УМВС перевізник звільняється від відповідальності за перевищення терміну доставки вантажу, якщо таке перевищення було викликано: 1) обставинами, яким перевізник не міг запобігти, та усунення яких від нього не залежало; 2) виною відправника або отримувача або внаслідок їх вимог, в силу яких неможливо покласти вину на перевізника.

Як вбачається із календарних штемпелів на накладних №№ 96465224, 96465225, 96466628, 96466630, 469965, 469973, 469981, 469999, 470005, 470013, 470021, 470039, 470047, 470054, 470062, 470526, 470534, 470542, 470559, 470567, 470575, 470583, 470591, 470609, 470617, 470625, 470633, 470641, 470658, 470666, 470674, 470682, 470690, 43143, 43144, 43145, 43146, 43147, 43148, 43252, 43253, 43254, 43255, 43256, 43273, 43274, вантаж (порожні вагони) відповідачем був доставлений на станцію призначення з порушенням терміну доставки, визначеного ст. 24 УМВС.

Відповідно до § 1, 2 статті 45 УМВС, якщо перевізником не було дотримано терміну доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24, перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

Розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається, виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме:

- 6 % провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

- 18 % провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

- 30 % провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Приймаючи до уваги наведені приписи закону та здійснюючи перевірку наданих позивачем розрахунків штрафних санкцій, суд встановив, що позивач не врахував деяких обставин справи, які вплинули на порядок обчислення термінів доставки вантажу.

Так, за накладними №№ 96465224, 96465225, 96466628, 96466630 позивач здійснював розрахунок терміну доставки вантажу від дня, коли вагони прийнято до перевезення іноземною залізницею 17.01.2019 р. на станції Ревака та Кишинів (Республіка Молдова). Проте, позивач не врахував відстань, яку проходив вантаж зі станції Ревака та Кишинів (Республіка Молдова) до станції Кучурган (Україна), а також термін, у який АТ «Укрзалізниця» прийняла до перевезення вантаж на території України (24.01.2019 р.).

Крім того, при розрахунку штрафу за накладними №№ 96465224, 96465225, 96466628, 96466630 позивачем не враховано строк простою вагонів на під`їзній колії ПрАТ "ПГЗК", з огляду на неможливість їх прийняття самим позивачем у зв`язку із великою завантаженістю колії, а тому строк доставки вантажу був збільшений.

Щодо розрахунку штрафу за накладними №№ 469965, 469973, 469981, 469999, 470005, 470013, 470021, 470039, 470047, 470054, 470062 та накладними №№ 470526, 470534, 470542, 470559, 470567, 470575, 470583, 470591, 470609, 470617, 470625, 470633, 470641, 470658 , 470666, 470674, 470682, 470690, вантаж за якими був прийнятий до перевезення іноземною залізницею 31.01.2019 р. та 01.02.2019 р. на станції відправлення Медика (Польща) та 21.02.2019 р. відповідачем був доставлений на станцію Терни (Україна), суд зазначає, що позивач не врахував, що вантаж АТ «Укрзалізниця» за указаними накладними прийнято до перевезення тільки 04.02.2019 р. та 05.02.2019 р. (відповідно) на станції Мостиська ІІ (Україна), при цьому на шляху Медика (Польща) - Мостиська II (Україна), внаслідок зміни ширини колії відбулась перестановка вагонів на візки іншої ширини колії, у зв`язку із чим строк доставки вантажу збільшився відповідно до § 3 ст. 24 УМВС, зокрема, на 2 доби.

Крім того, позивач не врахував, що відповідно до інформації, яка міститься у графі 30 накладних №№ 470526, 470534, 470542, 470559, 470567, 470575, 470583, 470591, 470609, 470617, 470625, 470633, 470641, 470658, 470666, 470674, 470682, 470690 містяться відмітки про складення актів форми ГУ 23а № 60 від 21.02.19 р., форми ГУ 23 № 19 від 21.02.19 р. та наказів, за якими вагони, вказані у цих накладних, були зупинені самим позивачем, у зв`язку із завантаженістю колії, що йому належить, а тому строк доставки вантажу також збільшився на час простою.

Отже, фактичний термін прострочення доставки вантажу залізницею за накладними: №№ 469965, 469973, 469981, 469999, 470005, 470013, 470021, 470039, 470047, 470054, 470062 - становить 7 діб, а за накладними: 470526, 470534, 470542, 470559, 470567, 470575, 470583, 470591, 470609, 470617, 470625, 470633, 470641, 470658 , 470666, 470674, 470682, 470690 - 6 діб.

Щодо розрахунку штрафу за накладними №№ 43143, 43144, 43145,43146,43147,43148 та накладними №№ 43252, 43253, 43254, 43255, 43256, 43273, 43274, вантаж за якими був прийнятий до перевезення іноземною залізницею 03.02.2019 р. на станції відправлення Ганиска при Кошице (Словацька Республіка) та 21.02.2019 р. доставлений відповідачем на станцію Терни (станція митного переходу Ужгород, Україна), суд зазначає, що в цій частині позивач не врахував того, що вантаж за указаними накладними був прийнятий АТ «Укрзалізниця» до перевезення тільки 03.02.2019 р. та 04.02.2019 (відповідно) на станції Ужгород (Україна), при цьому на шляху Матевце (до якого входить станція Ганиска при Кошице) - Ужгород (Україна), змінювалась ширина колії, у зв`язку із чим відбулась перестановка вагонів на візки іншої ширини колії, а тому фактичне прострочення доставки вантажу за зазначеними вище накладними становить 5 та 6 діб (відповідно).

За таких обставин, здійснивши власний розрахунок суми заявленого до стягнення штрафу, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню неустойка у сумі 33 041,46 грн., тобто, у меншій сумі, ніж заявлено позивачем.

Також суд розглянув клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованої неустойки та прийшов до висновку про його необгрунтованість, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналогічна норма міститься у ч. 3 ст. 551 ЦК України.

За змістом п. 42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/211 від 07.04.2008 р. "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються на розсуд суду за визначених умов та на підставі аналізу конкретної ситуації.

У обґрунтування заяви про зменшення розміру штрафу відповідач посилається на те, що порушення строків доставки вантажу сталось з вини іноземних залізниць, які несвоєчасно доставили вантаж на територію України, митних органів, що здійснювали перевірку вантажу, а також самого позивача, який не мав можливості прийняти вантаж на своїх під`їздних коліях.

Проте, вказані обставини суд не вважає виключними та такими, що дають право на зменшення розміру неустойки, оскільки АТ "Укрзалізниця", здійснюючи свою господарську діяльність (перевезення вантажу), мала б передбачити пов`язані із такою діяльністю ризики, які можуть спричинити несвоєчасне виконання нею своїх обов`язків перед контрагентами та, як наслідок, понесення відповідних витрат, зокрема, сплату неустойки.

Також суд враховує, що правопорушення аналогічного характеру (несвоєчасна доставка вантажу) з боку АТ "Укрзалізниця" не є виключенням, а має системний характер, про що свідчать численні судові спори з подібних правовідносин між тими самими сторонами.

Тому суд вважає, що відповідач не довів наявність таких обставин, як винятковість даного випадку, невиконання зобов`язання з урахуванням інтересів обох сторін; не навів поважних причин неналежного виконання зобов`язання, яке стало підставою для застосування заходів відповідальності позивачем у вигляді штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на викладене суд вважає, що підстав для зменшення визначеного судом штрафу при встановленому та підтвердженому факті прострочення зобов`язання відповідачем немає.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу у сумі 41 717,85 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (50066, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг; ідентифікаційний код 00190977) неустойку у сумі 33 041 (тридцять три тисячі сорок одна) грн. 46 коп., судовий збір у сумі 1 521 (одна тисяча п`ятсот двадцять одна) грн. 47 коп.

У решті вимог - відмовити.

Повне судове рішення складене 16 січня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І