ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2020 р. Справа№ 911/51/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТГЛ ЮКРЕЙН»

на рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2019

у справі № 911/51/18 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТГЛ ЮКРЕЙН»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД»

про розірвання договору купівлі-продажу № 6/11/16 від 01.12.2016, зобов`язання повернути 104 384,00 грн сплачених за договором коштів та стягнення 20 876,80 грн штрафу

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТГЛ ЮКРЕЙН» (далі - позивач, ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД» (далі - відповідач, ТОВ «ВКФ ПРАЙД») про розірвання договору купівлі-продажу № 6/11/16 від 01.12.2016, зобов`язання повернути сплачені за договором кошти в сумі 104 384,00 грн та стягнення 20 876,80 грн штрафу, посилаючись на здійснення відповідачем поставки неякісного товару - скляних дверей, які в процесі експлуатації під час гарантійного строку дали тріщини.

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.07.2019 у справі №911/51/18 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про розірвання договору та повернення сплачених позивачем коштів, суд виходив з того, що за приписами законодавства, яке регулює відносини з надання гарантії якості проданого товару, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків покупець має право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар суми, при цьому розірвання договору у такому випадку законодавством не передбачено; із заявою про відмову від договору та вимогою про повернення сплачених коштів позивач до відповідача не звертався; з долучених до матеріалів справи доказів, у тому числі, висновку та пояснень експерта, суд не вбачає доведеною ту обставину, в чому саме полягала неякісність поставленого продавцем покупцеві товару (дверних блоків) за договором та чи був такий товар неякісним взагалі; судом враховано, що позивач здійснював самостійно (власними силами) монтаж (встановлення) придбаних у відповідача дверних блоків, що, за висновком експерта, також є причиною виникнення дефектів - утворення сколів і тріщин на скляних полотнах дверей; даний випадок не є гарантійним випадком, у зв`язку з чим позивач не набуває права на повернення коштів, сплачених за дверні блоки, в яких виявлені дефекти; позивачем не доведено тієї обставини, яким чином виникнення недоліків у частині придбаного товару є підставою для повернення коштів за весь поставлений товар за договором; достатніх доказів поставки відповідачем позивачеві товару неналежної якості матеріали справи не містять; висновок експертизи також достовірно не підтверджує як факт неналежної якості поставленого товару, так і ту обставину, що тріщини на дверному полотні з`явилися внаслідок саме поставки неякісного товару (дверних блоків), а не внаслідок неякісного встановлення позивачем фурнітури (ручок) чи монтажу (встановлення) позивачем безпосередньо дверних блоків, що могло спричинити появу тріщин на скляних дверях.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення штрафу, суд виходив з того, що для застосування штрафної санкції, передбаченої ч. 7 ст. 269 Господарського кодексу України (далі - ГК України), необхідною передумовою є доведення факту поставки неякісного товару, чого у даному випадку не відбулося.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В обґрунтування своїх вимог апелянт наголошував на тому, що звернення позивача до відповідача щодо виконання останнім договору в частині здійснення монтажу фактично було неможливим; судом не було застосовано положень Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання покладається на продавця (виробника), а також положень, що передбачають право споживача за своїм вибором вимагати від продавця та виробника, у тому числі, розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; судом не встановлено обставин, які підтверджували б наявність чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) та надано неправильне тлумачення вказаної норми; у висновку експерта встановлено невідповідність товару нормативно-технічній документації, що фактично виключає недотримання четвертої умови, визначеної ч. 2 ст. 652 ЦК України; встановивши, що дефекти є наслідком поставки відповідачем позивачеві неякісного товару за договором, виготовленого в заводських умовах, суд неправомірно відмовив у задоволенні позову в частині стягнення штрафу у зв`язку з недоведенням факту поставки неякісного товару; судом в оскаржуваному рішенні не вмотивовано відхилення висновків експертів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2019 поновлено ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2019 у справі №911/51/18, відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, призначено до розгляду на 11.12.2019, встановлено ТОВ «ВКФ ПРАЙД» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

29.11.2019 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 в задоволенні клопотання ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

05.12.2019 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2019 в задоволенні клопотання ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

11.12.2019 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло від клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю уповноваженого представника скаржника в іншому судовому процесі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 розгляд апеляційної скарги відкладено на 15.01.2020.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/5209/19 від 24.12.2019 у зв`язку з прийняттям рішення Вищою радою правосуддя від 12.12.2019 про звільнення судді ОСОБА_1 , яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/51/18.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2019 апеляційну скаргу у справі №911/51/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Дикунської С.Я., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2019 апеляційну скаргу ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» на рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2019 у справі № 911/51/18, призначену на 15.01.2020, прийнято до провадження вищевказаним складом суду.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/96/20 від 13.01.2020 у зв`язку з перебуванням судді Дикунської С.Я. на лікарняному з 13.01.2020, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/51/18.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 апеляційну скаргу у справі №911/51/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Чорногуза М.Г., Агрикової О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 апеляційну скаргу ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» на рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2019 у справі № 911/51/18, призначену на 15.01.2020, прийнято до провадження вищевказаним складом суду.

08.01.2020 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 клопотання ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі № 911/51/18 призначено на 15.01.2020.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив, вважає її безпідставною та необґрунтованою, у зв`язку з чим просив суд апеляційної інстанції відмовити в її задоволенні, а судове рішення залишити без змін.

15.01.2020 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 01.11.2016 між ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» (у тексті договору - покупець) та ТОВ «ВКФ ПРАЙД» (у тексті договору - продавець) було укладено договір №6/11/16 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого продавець виготовляє, монтує і передає у власність покупцю дверні блоки та (або) стінові панелі (товар) на умовах даного договору, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно здійснити їх оплату на умовах даного договору.

У відповідності до п. 3.1 договору здавання-приймання товару за кількістю та якістю проводиться в присутності уповноважених представників сторін.

Згідно з п. 3.2 договору товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем за кількістю та якістю згідно з підписаними сторонами накладними, завіреними печаткою з боку покупця. Або якщо продукція відвантажена покупцю, а від нього протягом 10 (десяти) календарних днів не надійшло письмових зауважень щодо якості та комплектності продукції, то вона вважається прийнятою.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що всі додаткові роботи оплачуються окремо та виконуються в додаткові терміни.

Загальна сума договору становить 101 685,00 грн (п. 4.1 договору).

Умовами п. 4.4 договору передбачено, що передплата становить 70% суми замовлення, яка має бути перерахована в момент підписання договору, 20% суми - не менше ніж за дві доби до відвантаження дверних полотен та (або) стінових панелей покупцю, а залишок 10% суми одразу після отримання та (або) встановлення дверних полотен та (або) стінових панелей в приміщенні покупця.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що у разі виявлення товару неналежної якості продавець зобов`язаний прийняти і обміняти його на відповідний товар належної якості протягом 40 робочих днів.

Відповідно до п. 6.1 договору гарантійний термін експлуатації виробу складає 24 місяці з дня підписання накладних при умові виконання вимог по зберіганню та використанню вказаних в ДСТУ, ГОСТах, нормативних документах щодо якості, чинних в Україні на момент поставки.

Згідно з п. 6.2 договору гарантія передбачає безкоштовний ремонт та заміну дефектних частин товару. Виконання гарантійного ремонту не є підставою ані для продовження гарантійного терміну, ані для встановлення нового.

Зміни, доповнення, або скасування договору здійснюються за письмовою згодою, шляхом підписання додаткової угоди сторонами (п. 6.4 договору).

У відповідності до п. 6.6 договору останній вступає в силу з моменту підписання і діє до повного його виконання, включаючи терміни погашення невиконаних умов.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було виставлено покупцеві рахунки № 52 від 01.11.2016 на суму 101 685,00 грн та № 61 від 25.11.2016 на суму 2 700,00 грн (а.с. 17-18, т .1), які були оплачені позивачем, що відповідачем не заперечується.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору ТОВ «ВКФ ПРАЙД» поставило ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» товар, а саме: дверний блок 2350x900 без чв., скло, фурнітура - 1 компл.; дверний блок 2350x1000 без чв., скло, фурнітура - 2 компл.; дверний блок 2350x900 з чв., скло, фурнітура - 2 комплекти, а також щити захисні для транспортування дверних блоків - 1 компл., на загальну суму 104 384,00 грн, що підтверджується накладними № 2 від 19.01.2017 на суму 101 685,00 грн та № 3 від 19.01.2017 на суму 2 700,00 грн (а.с. 19-20, т. 1).

За твердженням позивача, у січні 2017 року вказаний товар був доставлений в офіс ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» за адресою: м. Одеса, Сабанеєв міст, 5/7, вул. Гоголя, 21, 3-й поверх, та прийнятий останнім без заперечень та претензій щодо якості.

Разом з тим, як зазначає позивач, у період експлуатації товару, а саме, до жовтня 2017 року три з п`яти дверних блоків дали тріщину через усю ширину скла, про що повідомлялося відповідачеві, як виробнику та продавцю цього товару.

Так, листом № 10/04-17 від 10.04.2017 ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» повідомило ТОВ «ВКФ ПРАЙД» про появу тріщин в скляних полотнах дверей, поставлених останнім, а саме: біля ручки в одній із дверей з`явилась тріщина, на других дверях з`явилась тріщина у верхньому куті. При цьому, позивач зазначав, що при отриманні дверей майстер по встановленню виявив, що місце в склі під замок було зроблено меншим діаметром, ніж діаметр самого замка; всі замки були поставлені в некомплектному стані - були відсутні необхідні стяжки ручок; є підстави вважати, що встановлено скло не калене, а звичайне, що і призводить до подібної деформації. У зв`язку з викладеним, позивач просив відповідача замінити пошкоджене скло і, при встановленні нового, встановити фактори, які призводять до виникнення пошкоджень (а.с. 42, т. 1).

У відповідь на вказаний лист, ТОВ «ВКФ ПРАЙД» направило на адресу ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» лист № 1/04 від 18.04.2017, яким повідомило покупця, що спеціалісти, які вивчали фото, надіслані позивачем, зробили наступні висновки: тріщина в районі ручки одних із дверей з`явились в результаті механічної дії декорнакладки на поверхню скла. Скляні полотна комплектуються спеціальними шайбами-підкладками під розетки, які виключають можливість стикання як накладки, так і монтажної планки з гвинтами, а також склом. В процесі монтажу ручок спеціаліст повинен був переконатись у неможливості контакту металу та скла, оскільки будь-які стикання призведуть до виникнення концентрації напруги, яка переросте в тріщину; тріщина у верхньому куті інших дверей з`явилась в результаті механічної дії на двері - удару. Поряд з цим відповідач зазначав, що посадочне гніздо було зроблено у відповідності з необхідними розмірами під даний тип ручки, у межах допустимих погрішностей при обробці скла, згідно ТУ та нормативами постачальника; стяжки для ручок були надані в заводській комплектності; у дверях даного типу встановлюється заводське скло Lacobel, яке додатково укомплектовано зсередини плівкою. При закалці скло випробовує внутрішню напругу і, як правило, має ухиляння від площини, у зв`язку з чим калене скло в багатошарових дверях не використовується. З огляду на зазначене, постачальник може запропонувати замінити тріснуте скло з мінімальними для покупця затратами, оскільки зазначена рекламація під дію гарантійних зобов`язань не підпадає (а.с. 43-44, т. 1).

25.10.2017 позивач звернувся до відповідача з листом, відповідно до якого вказав, що 3 із 5 придбаних виробів дали тріщини через дефекти виробництва. Під час підпису сторонами накладних недоліків не могло бути виявлено, але згідно ч. 3 ст. 853 ЦК України, якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі його прийняття (приховані недоліки), у тому числі, такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника. Згідно з п. 6.1 договору гарантійний термін експлуатації складає 24 місяці з дня підписання накладних. У п. 6.2 договору йдеться про те, що гарантія передбачає безкоштовний ремонт та заміну дефектних частин товару. На підставі викладеного та згідно з п. 6.2 даного договору зазначеним листом позивач викликав представника виробника, попередивши, що представник має бути уповноважений довіреністю від імені виробника підписати акт, яким буде зафіксований стан виробів (а.с. 21, т. 1).

Надсилання відповідачеві вказаного листа підтверджується описом вкладення у цінний лист від 25.10.2017 та фіскальним чеком № від 25.10.2017 (а.с. 22, т. 1), однак, на вказане звернення позивач відповіді не отримав, а відповідач свого представника до позивача не направив.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, для фіксації технічного стану товару позивач звертався до судового експерта Судової незалежної експертизи України Цепи Ю.В, яким за результатами експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, а саме, комплекту скляних дверей офісного приміщення, надано висновок експерта № ЕD-2525-6-880.17 від 29.11.2017 (а.с. 23-27, т. 1).

Вказаним експертом було встановлено, що в досліджуваному майні, а саме, в трьох дверних блоках (дверях) з чотирьох, які досліджувалися, було зафіксовано втрату якісних показників, зокрема, в дверях на кухню (1 од.) та в приміщеннях туалетів (2 од.) виявлено недолік (ваду) - тріщину (порушення цілісності скла), що проходить через усю ширину скла. Виявлені недоліки (вади) по класифікації та термінам визначені відповідно до ДСТУ Б.В.2.7-122-2003 (ГОСТ 111-201) «Скло листове. Технічні умови». По характеру дії на скло виявлені недоліки відносяться до руйнівних. По формі та розмірах є лінійними.

У наведеному Висновку експертом зазначено, що враховуючи характер та місцерозташування виявлених при дослідженні тріщин, відсутність інших дефектів та характерних ознак порушення нормальних умов експлуатації дверних блоків можна виділити наступні ймовірні причини появи зафіксованих дефектів:

- неправильна зборка (виготовлення) дверного блоку, що могло призвести до появи тріщин при звичайній експлуатації дверних блоків з урахуванням значної ваги дверей, що створювало суттєве навантаження на місце примикання дверної ручки до скла;

- недостатня якість використаних матеріалів, зокрема, скла, яке не витримало експлуатаційних навантажень;

- недоліки при проектуванні дверного блоку, у т.ч. підборі матеріалів, співвідношенні геометричних розмірів отворів для фурнітури з розмірами самої фурнітури, методів та елементів кріплення фурнітури (дверних ручок) до дверного блоку, зовнішні поверхні якої вкриті склом, що призвело до перевищення межі міцності скла при передачі зусилля від дверної ручки до дверей для їх закриття/відкриття у повсякденній експлуатації.

Вказуючи на те, що всі причини появи зафіксованих дефектів не пов`язані з виною позивача, дефекти є руйнівними, невідновлювальними та при цьому такими, що виникли при звичайній експлуатації товару, який був предметом укладеного між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу, посилаючись на невиконання останнім зобов`язань з поставки товару належної якості та його гарантійного обслуговування, позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання вказаного договору, зобов`язання відповідача повернути позивачеві сплачені за вказаним договором кошти та стягнення штрафу у зв`язку з поставкою неякісного товару.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Визначаючи правову природу відносин, що склалися між сторонами під час виконання вказаного договору, суд першої інстанції правильно зазначив, що такий є змішаним договором, що містить в собі елементи договорів поставки та підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих ГК України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 ГК України).

Аналогічне положення містить ст. 712 ЦК України, відповідно до ч. 2 якої визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Отже, укладення ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» та ТОВ «ВКФ ПРАЙД» вищевказаного договору поставки було спрямоване на отримання останнім оплати за товар та обов`язку виготовити, передати такий товар належної якості, а також здійснити його монтаж.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Оцінюючи доводи позивача про наявність підстав для розірвання укладеного між сторонами договору, повернення сплачених за товар грошових коштів та стягнення штрафу у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо поставки товару належної якості, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 673 ЦК України визначено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 ГК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначають у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Частина 3 ст. 268 ГК України визначає, що у разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГК України строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні, і пред`явлення постачальникові претензій у зв`язку з недоліками поставлених товарів визначаються законодавством відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ГК України у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Згідно з ч. 6 ст. 268 ГК України у разі, якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника.

Водночас, стаття 678 ЦК передбачає, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця, зокрема, відшкодування витрат на усунення недоліків товару; в разі ж істотного порушення вимог щодо якості товару покупець мас право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

При цьому, згідно з вимогами 1 ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Відповідно до ч. 2 ст. 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Частиною 3 ст. 680 ЦК України передбачено, якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом гарантійного строку.

Відповідно до ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

З урахуванням наведених норм законодавства, які регулюють відносини з надання гарантії якості проданого товару, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором недоліків, місцевий господарський суд правильно зауважив, що покупець має право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар суми, при цьому розірвання договору у такому випадку законодавством не передбачено.

Однак, доказів звернення позивача до відповідача з відмовою від договору та вимогою про повернення сплачених коштів ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції позивачем не надано.

При цьому, посилання апелянта на неправильне застосування судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, а саме, незастосування приписів Закону України «Про захист прав споживачів», які передбачають право споживача за своїм вибором вимагати від продавця або виробника, зокрема, розірвання договору у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків товару, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що обставини даного господарського спору не підпадають під правове регулювання вказаного Закону, в розумінні статті 1 якого споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано главою 53 ЦК України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено главою 20 ГК України.

Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків.

За приписами статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з положеннями частини 2 статті 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч. 3 ст. 188 ГК України).

Отже, за змістом наведеної норми, розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.

Разом з цим, одностороння відмова від договору не потребує узгодження, оскільки як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а у разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору, - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін (ч. 4 ст. 188 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором, а частиною 3 цієї норми визначено, що у разі односторонньої відмови від договору повністю або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Вказана норма узгоджується з приписами частини 2 ст. 651 ЦК України, згідно якої договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, приписи ст. 651 ЦК України пов`язують можливість розірвання договору у зв`язку з порушенням стороною його умов лише у разі, якщо внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Отже, у наведеній нормі йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також встановити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Водночас, позивачем не доведено суду належними, допустимими та достатніми доказами підстав для розірвання договору у судовому порядку на загальних підставах, визначених ст. 651 ЦК України, а також не надано суду жодних доказів на підтвердження завдання позивачеві шкоди та її розміру.

Частиною 1 ст. 652 ЦК України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю всіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Разом з тим, доказів, які б підтверджували одночасну наявність чотирьох умов для розірвання спірного договору, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції позивачем не надано.

Крім того, як правильно встановлено судом першої інстанції, укладеним сторонами договором не передбачено можливості його розірвання в односторонньому порядку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність передбачених чинним законодавством та укладеним сторонами договором підстав для розірвання останнього.

За твердження позивача, в період експлуатації поставленого йому відповідачем у січні 2017 року на виконання умов договору товару - дверних блоків, три з п`яти дверних блоків дали тріщини, про що ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» повідомило ТОВ «ВКФ ПРАЙД», зазначивши про поставку неякісного товару.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, всупереч умов укладеного сторонами договору, відповідач фактично не виконував роботи з встановлення (монтажу) поставленого позивачеві товару. Встановлення (монтаж) поставленого відповідачем позивачеві товару (скляних дверей) здійснювалося останнім власними силами.

При цьому, під час розгляду справи місцевим господарським судом відповідач наголошував на тому, що поставлений ним за договором товар (дверні блоки) відповідав вимогам щодо якості, а дефекти під час експлуатації дверей виникли внаслідок їх неправильного встановлення (монтажу), яке позивач здійснював власними силами, що і призвело до виникнення тріщин на скляних дверях.

Надаючи оцінку даній обставині, судом першої інстанції було враховано відсутність будь-яких доказів звернення позивача до відповідача щодо виконання останнім договірних обов`язків щодо монтажу поставленого ним товару, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з викладеним в оскаржуваному рішенні висновком про те, що посилання відповідача на самостійне прийняття позивачем рішення про встановлення скляних дверей власними силами останнім не спростоване.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги про неможливість виконання відповідачем договірних обов`язків щодо монтажу поставленого ним товару з огляду на фінансові затрати та необхідність використання певних технологій, що є тривалим процесом, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки такі обставини не впливають на правильність наведених висновків місцевого господарського суду щодо здійснення монтажу самим позивачем.

З метою з`ясування тієї обставини, чи був якісним поставлений відповідачем позивачеві товар, а також причин утворення тріщин у дверях, ухвалою Господарського суду Київської області від 02.04.2018 у даній справі було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1) Які дефекти (пошкодження) мають скляні двері, виготовлені з придбаних позивачем у відповідача дверних блоків за договором № 6/11/16 від 01.12.2016? 2) Що спричинило виникнення цих дефектів (пошкоджень)? 3) Чи є зазначені дефекти (пошкодження) наслідком поставки відповідачем позивачеві неякісного товару (дверних блоків) за договором № 6/11/16 від 01.12.2016? 4) Чи є зазначені дефекти (пошкодження) наслідком встановлення (збирання, монтажу) позивачем дверних блоків, поставлених відповідачем за договором № 6/11/16 від 01.12.2016? 5) Чи відповідає якість поставленого відповідачем позивачеві товару (дверних блоків) за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 вимогам стандартів та технічних умов?

За наслідками проведення судової будівельно-технічної експертизи судовим експертом було складено висновок № 18-1675 від 09.11.2018 (а.с. 166-173, т. 1).

Як вбачається з вказаного висновку, виконання судової експертизи було доручено судовому експерту Будніку Віктору Андрійовичу, який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій і відповідних документів» (свідоцтво №10, термін дії до 26.02.2021), стаж експертної роботи в ОНДІСЕ з 1995 року.

Вказаний експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову від надання висновку.

Експертне дослідження проводилось методом натурного обстеження з проведенням фотофіксації, необхідних обмірів, аналізом наданих документів та зіставленням результатів обстеження з нормативно-технічною документацією.

За результатами проведення вказаної судової експертизи, відповідно до поставлених судом питань експертом встановлено та надано наступні висновки.

1) Скляні двері, відповідно до накладних і договору №6/11/16 від 01.12.2016, були встановлені в квартирі № 6 по вул. Сабанеєв міст, 5/7 в м. Одесі в приміщеннях №№ 4, 6, 7, 8, 9 згідно технічного паспорта квартири від 02.02.2017, при цьому скляні дверні блоки в приміщеннях №№ 4, 8 дефектів не мають, однак дефекти є в інших приміщеннях. Так, скляне полотно в підсобне приміщення № 7 (туалет) розміром 2,31х0,815 м в районі встановленої ручки замка на внутрішньому склі з боку умивальника має скол (тріщина в склі) довжиною 60 мм; скляне полотно в підсобне приміщення № 9 (туалет) розміром 2,31х0,83 товщиною 0,06 м в районі встановленої ручки замка на зовнішньому склі має тріщину (скол) довжиною 15 мм. На внутрішньому склі місце пошкодження заклеєно самоклейкою; скляне полотно в підсобне приміщення №6 (кухня) розміром 2,31х0,93 м товщиною 0,04 м в районі встановленої ручки замка на зовнішньому склі має діагональну тріщину по всій ширині полотна. Інші дефекти, пов`язані з установкою, порушенням експлуатації дверних блоків згідно договору № 6/11/16 від 01.12.2016, відсутні.

2) Причинами утворення дефектів скляних полотен є: прямий вплив на скло в результаті експлуатації ручок і нерівномірної передачі навантаження на «Спейсер» (прокладка, яка призначена для заповнення простору між накладкою та корпусом замка, при їх кріпленні в процесі монтажу) і основу з різної щільності контактуючих матеріалів на стиск - алюмінієвого профілю і дерев`яного елемента каркаса; конструктивні особливості каркасу скляного полотна, виготовленого в заводських умовах, а саме, невідповідність площин основи в районі гнізда і «Спейсера», через який створюється нерівномірний тиск на основу в результаті монтажу та експлуатації ручок фурнітури.

3) Зазначені дефекти є наслідком поставки відповідачем позивачеві неякісного товару (дверних блоків) за договором № 6/11/16 від 01.12.2016, виготовленого в заводських умовах.

4) Вказані дефекти є наслідком монтажу ручок фурнітури, після якого в процесі експлуатації «Спейсер» виявився всередині посадкового місця, завдаючи прямий вплив металевих елементів фурнітури на скло і, відповідно, утворення сколів, тріщин скляних полотен.

5) Встановлено наступні невідповідності установлених дверних блоків нормативно-технічній документації ДСТУ Б.В.2.6-23:2009 Державний стандарт України «Конструкції будинків і споруд. Блоки віконні та дверні. Загальні технічні умови»: п.п. 5.1.2.1, 5.3.4, 10.6 - по відсутності конструкторської та технічної документації, затвердженої у встановленому порядку (не представлена (в матеріалах справи відсутня), п.п. 5.4.1, 5.4.2, 7.1 - по відсутності вхідного контролю згідно з «ГОСТ 24297», і документів про якість заводів-постачальників, п. 5.4.2 - по відсутності відомостей про випробування комплектуючих деталей склопакетів, ущільнювальних прокладок, приладів для замикання, клею (клейових з`єднань) на довговічність (надійність) у акредитованих лабораторіях, п. 5.5.1 - по відсутності комплекту постачання, який повинен включати: блоки віконні чи дверні у зібраному вигляді; ключі для замикання дверей; комплект елементів кріплення; інструкцію з експлуатації та монтажу і копію сертифіката відповідності, якщо блоки сертифіковані; документ про якість, п. 5.7.4 - по відсутності пакування (Інструкція з експлуатації та монтажу і документ про якість відправляється замовнику упакованою у поліетиленовий пакет згідно з ГОСТ 10354 та вкладеною у тару разом із блоком дверним або відправляється поштою), п. 7.1 - по відсутності вхідного контролю комплектуючих виробів та матеріалів на відповідність вимогам нормативної і супроводжувальної документації на них згідно з ГОСТ 24297 і цим стандартом, п. 7.13 - по відсутності сертифікації товару (відповідності блоків дверних вимогам цього стандарту (мається тільки декларація експлуатаційних характеристик скла), п.п. 10.3, 10.7 - по відсутності типової інструкції з монтажу блоків дверних, яка містить: креслення (схеми) типових монтажних вузлів примикання; перелік матеріалів, які застосовують при монтажі (з наведенням відомостей про їх сумісність і температурні режими їх застосування); послідовність технологічних операцій із монтажу блоків віконних чи дверних.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Київської області від 08.04.2019 було викликано в судове засідання судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Будніка Віктора Андрійовича для надання додаткових пояснень щодо висновку експерта № 18-1675 від 09.11.2018, складеного за результатами проведення призначеної у даній справі судової будівельно-технічної експертизи, а також зобов`язано судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надати письмові пояснення щодо зазначеного висновку експерта.

20.05.2019 до Господарського суду Київської області від вказаного судового експерта надійшли пояснення № 11-38/114-2-19вих від 13.05.2019 (а.с. 17-18, т. 2), в яких останній надав відповіді на запитання, викладені в ухвалі Господарського суду Київської області від 08.04.2019.

Зокрема, експерт зазначив, що про неякісність поставленого відповідачем позивачеві за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 товару (дверних блоків) свідчить наявність дефектів у встановлених дверних блоках, які експерт встановив при обстеженні в натурі і докладніше виклав у висновку № 18-1675 від 09.11.2018; утворення дефектів (тріщин, сколів скла на поверхні полотен в районі ручок відкривання дверей) скляних полотен після монтажу ручок є наслідком неякісності поставлених відповідачем дверних блоків і відповідної фурнітури.

Надаючи відповідь на питання суду щодо того, як співвідносяться викладені в пунктах 3 та 4 висновків експерта висновки про те, що дефекти скляних полотен є наслідком поставки відповідачем позивачеві неякісного товару (п. 3 висновків) та є наслідком монтажу ручок фурнітури (п. 4 висновків) - виключають/не виключають один одного, суперечать/не суперечать один одному тощо, експертом зазначено, що ним розглядався поставлений товар не окремо (поелементно), а в зборі з урахуванням його монтажу на місці, включаючи установку ручок фурнітури, виходячи з комплектності поставки.

На питання суду про те, що саме із зазначеного у пункті 5 висновків експерта свідчить про невідповідність якості поставленого за договором №6/11/16 від 01.12.2016 товару (дверних блоків) вимогам стандартів та технічних умов, про яку йшлося в переліку питань, поставлених перед експертом при призначенні судом судової експертизи, експертом було надано пояснення, що відповідь по п`ятому питанню дається на підставі вимог ДСТУ Б.В.2.6-23:2009 ДЕРЖАВНИЙ СТАНДАРТ УКРАЇНИ «Конструкції будинків і споруд. Блоки віконні та дверні. Загальні технічні умови» і документів, які містяться в матеріалах справи, представлених експерту.

Відповідаючи на питання про те, чи є зазначена у висновку експерта неточність виготовлення скляного полотна в заводських умовах конструктивною особливістю чи це є дефектом, який призвів в подальшому до утворення сколів, тріщин на скляних полотнах, експерт вказав наступне. Дефект - виробничий брак, продукція, що відбирається на стадії виробництва, що не задовольняє встановленим вимогам. Передача такої продукції споживачу не допускається через наявність дефектів. «Додатково до «Спейсеру» у комплекті поставки видавалася додаткова установча прокладка з того ж матеріалу, яку в разі потреби можна було складати вдвічі (вчетверо) в залежності від товщини зазору між основним «Спейсером» товщиною 5 мм і основою. Зазначений зазор, пов`язаний з неточністю виготовлення скляного полотна в заводських умовах, різна щільність контактуючих матеріалів («спейсера», алюмінієвого профілю і дерев`яного бруска) в результаті нерівномірної передачі навантаження на «Спейсер» і основу з алюмінієвого профілю і дерев`яного елемента каркасу в процесі монтажу і експлуатації - був причиною прямого впливу на скло в районі встановлених ручок і відповідно утворення сколів, тріщин скляних полотен.

На питання суду про те, які саме з виявлених експертом невідповідностей встановлених дверних блоків нормативно-технічній документації могли призвести до виникнення дефектів (тріщин, сколів скла на поверхні полотен в районі ручок відкривання дверей) скляних полотен, експертом надано відповідь, що виявлені ним невідповідності встановлених дверних блоків нормативно-технічній документації, які могли призвести до виникнення дефектів (тріщин, сколів скла на поверхні полотен в районі ручок відкривання дверей) скляних полотен наведені в висновках по п`ятому питанню.

За змістом ст. 98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Дослідивши та оцінивши зазначений висновок судової експертизи, з урахуванням наданих експертом пояснень, за правилами ст. 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з позицію суду першої інстанції та вважає, що такий висновок не може переконливо свідчити про здійснення відповідачем поставки позивачеві неякісного товару.

При цьому, місцевим господарським судом правомірно враховано ту обставину, що позивач здійснював самостійно (власними силами) монтаж (встановлення) придбаних у відповідача дверних блоків, що, за висновком експерта, також є причиною виникнення дефектів - утворення сколів і тріщин на скляних полотнах дверей.

Як правильно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, наведена обставина унеможливлює вважати даний випадок гарантійним випадком, у зв`язку з чим позивач не набуває права на повернення коштів, сплачених за дверні блоки, в яких виявлені дефекти.

Крім того, позивачем не обґрунтовано, яким чином виникнення недоліків у частині придбаного товару (3-х дверних блоках з 5-ти) є підставою для повернення коштів за весь поставлений товар за договором № 6/11/16 від 01.12.2016.

Твердження позивача про відсутність його вини у виникненні дефектів поставленого відповідачем товару також не підтверджується наданим ним висновком експерта № ЕD-2525-6-880.17 від 29.11.2017 (а.с. 23-27, т. 1), в якому експертом зазначено, що враховуючи характер та місцерозташування виявлених при дослідженні тріщин, відсутність інших дефектів та характерних ознак порушення нормальних умов експлуатації дверних блоків можна виділити наступні ймовірні причини появи зафіксованих дефектів:

- неправильна зборка (виготовлення) дверного блоку, що могло призвести до появи тріщин при звичайній експлуатації дверних блоків з урахуванням значної ваги дверей, що створювало суттєве навантаження на місце примикання дверної ручки до скла;

- недостатня якість використаних матеріалів, зокрема, скла, яке не витримало експлуатаційних навантажень;

- недоліки при проектуванні дверного блоку, у т.ч. підборі матеріалів, співвідношенні геометричних розмірів отворів для фурнітури з розмірами самої фурнітури, методів та елементів кріплення фурнітури (дверних ручок) до дверного блоку, зовнішні поверхні якої вкриті склом, що призвело до перевищення межі міцності скла при передачі зусилля від дверної ручки до дверей для їх закриття/відкриття у повсякденній експлуатації.

При цьому, вказаний висновок не може бути прийнятий судом в якості доказу у справі через його невідповідність вимогам ч. 7 ст. 98 ГПК України щодо зазначення у висновку про те, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Таким чином, достатніх доказів поставки відповідачем позивачеві товару неналежної якості матеріали справи не містять, а висновок експертизи достовірно не підтверджує як факт неналежної якості поставленого товару, так і ту обставину, що тріщини на дверному полотні з`явилися внаслідок саме поставки неякісного товару (дверних блоків), а не внаслідок неякісного встановлення позивачем фурнітури (ручок) чи монтажу (встановлення) позивачем безпосередньо дверних блоків, що могло спричинити появу тріщин на скляних дверях.

Водночас, судом першої інстанції правомірно відхилені посилання позивача на наявність порушень відповідачем умов договору в частині комплектності фурнітури, оскільки зазначена обставина не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність передбачених чинним законодавством та укладеним сторонами договором підстав для повернення сплачених позивачем коштів, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 20 876,80 грн штрафу в розмірі 20% вартості неякісного товару, посилаючись на приписи ч. 7 ст. 269 ГК України.

Вказаною нормою передбачено, що у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, при вчиненні правочину сторонами не було передбачено відповідальності за поставку неякісного товару у вигляді штрафу, і, відповідно, його розміру.

Відповідно до ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Разом з тим, враховуючи, що для застосування штрафної санкції, передбаченої ч. 7 ст. 269 ГК України, необхідною передумовою є встановлення факту поставки неякісного товару, а у даному випадку позивачем не доведено такої обставини, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» до ТОВ «ВКФ ПРАЙД» про розірвання договору купівлі-продажу № 6/11/16 від 01.12.2016, зобов`язання повернути сплачені за договором кошти в сумі 104 384,00 грн та стягнення 20 876,80 грн штрафу.

Доводи апелянта щодо неповного з`ясування судом фактичних обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції вимог процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2019 у справі № 911/51/18 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТГЛ ЮКРЕЙН» на рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2019 у справі № 911/51/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2019 у справі №911/51/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/51/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.01.2020.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова