ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

20.01.2020 м. Дніпро Справа № 904/2604/14

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018р. (суддя Примак С.А.) у справі № 904/2604/14

за заявою Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська головного управління міндоходів у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

до боржника Приватного підприємства "Тоджима", м. Дніпропетровськ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 року у справі № 904/2604/14:

- задоволено заяву від 10.09.18р. про залучення до справи ТОВ "Фінансова компанія "Форінт", здійснення процесуального правонаступництва у справі № 904/2604/14;

- здійснено процесуальне правонаступництво відносно кредитора Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" у справі №904/2604/14 про банкрутство Приватного підприємства "Тоджима" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Форінт" (, юридична адреса та адреса для листування: Україна, 01133, м.Київ, Печерський район, бул.Лесі Українки, буд. 34, офіс №212);

- здійснено процесуальне правонаступництво відносно позивача (кредитора) Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" за заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину щодо забезпечення авалем вексельного зобовязання як такого, що носить фіктивний характер у справі №904/2604/14 про банкрутство Приватного підприємства "Тоджима" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Форінт" (, юридична адреса та адреса для листування: Україна, 01133, м.Київ, Печерський район, бул.Лесі Українки, буд.34, офіс №212);

- продовжено термін ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора до 31.12.18р.;

- відкладено розгляд заяви АТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним правочину щодо забезпечення авалем вексельного зобов`язання як такого, що носить фіктивний характер на 18.12.2018р. на 12:10 хв.;

- відкладено розгляд клопотання АТ "Райффайзен Банк Аваль" про витребування доказів в частині п. 3 на 18.12.2018р. на 12:10 хв.

До Центрального апеляційного господарського суду звернувся ОСОБА_1 з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 року у справі № 904/2604/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити Акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" у задоволенні заяв від 05.09.2018р. № 140-9-5/1075, № 140-9-5/1080 у повному обсязі.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, Центральний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для відкриття апеляційного провадження за поданою апеляційною скаргою.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Отже, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини другої статті 256 ГПК. Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 256 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. До клопотання чи заяви мають бути подані докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Таким чином, у кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обгрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги, в обгрунтування чого посилається на те, що скаржником копію оскаржуваної ухвали взагалі не було отримано та з повним текстом якої ознайомився лише 25.12.2019р. з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що скаржником не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на подання апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з тексту ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 року у справі № 904/2604/14 остання направлялася на адресу ОСОБА_1 .

Також, відповідно до частин 1, 3 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Судом апеляційної інстанції досліджено, що електронна копія ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 року у справі № 904/2604/14 внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень та оприлюднена 19.11.2018р. Однак апелянтом не надано суду жодних доказів, які б перешкоджали йому ознайомитись із прийнятою по справі ухвалою, з урахуванням покладених на нього процесуальних прав та обов`язків передбачених ст. 42 ГПК України, якими він, як сторона по справі повинен користуватися добросовісно на рівні з іншими сторонами.

Окрім того, справа знаходиться в провадженні з 2014 року, отже апелянт як кредитор мав бути обізнаний про прийняття господарським судом Дніпропетровської області оскаржуваної ухвали та мав скористатися своїм правом на її оскарження в апеляційному порядку, а наведені ним доводи щодо несвоєчасного оскарження ухвали місцевого господарського суду зумовлені не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру. Процесуальна бездіяльність апелянта не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

Тому, наведені скаржником доводи щодо несвоєчасного оскарження ухвали місцевого господарського суду апеляційний суд не визнає поважними.

Апеляційний суд, також враховує, що гідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

Згідно з п. 2 ст. 261 ГПК України в новій редакції, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Враховуючи подання скаржником апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 року у справі № 904/2604/14 після спливу зазначеного строку, відсутність випадків, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 261 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись п. 2 ст. 261 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 року у справі № 904/2604/14.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 року у справі № 904/2604/14 повернути заявникові.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга вих. № б/н від 25.12.2019р. та додані до неї документи на 44 арк., в т.ч. квитанція про сплату судового збору № 119С1Е1550 від 26.12.2019р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз