ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

14 січня 2020 року Справа № 915/39/20

м. Миколаїв

Суддя Господарського суду Миколаївської області Мавродієва М.В. розглянувши

заяву Комунального підприємства Експлуатаційне лінійне управління автодоріг б/н від 13.01.2020 (вх. №373/20 від 13.01.2020) про забезпечення позову до подання позовної заяви,

особа, яка може отримати статус учасника справи:

Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 27, корп.1),

в с т а н о в и в:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось КП Експлуатаційне лінійне управління автодоріг із заявою б/н від 13.01.2020 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України №40-ріш від 26.12.2019 шляхом зупинення виконання зазначеного рішення на час розгляду справи по суті.

В обґрунтування своєї заяви КП Експлуатаційне лінійне управління автодоріг посилається на те, що рішенням №40-ріш від 26.12.2019 визнано, що КП «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг», ТОВ «Укрспецоборудование» та ТОВ «Будексп» вчинили порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів UА-2019-02-26-001064-с, що проводив Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради. Із зазначеним рішенням заявник не згоден та готує матеріали для подання на розгляд Господарського суду Миколаївської області позову до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо визнання недійсним рішення №40-ріш від 26.12.2019.

В той же час, 03.01.2020 на сайті Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у мережі Інтернет розміщено інформацію з текстом, згідно якого, відповідно до положень Закону України «Про публічні закупівлі» КП «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» не може приймати участь у публічних закупівлях протягом трьох років з дня прийняття рішення.

Заявник вважає, що обмеження його участі у публічних закупівлях з 26.12.2019 завдасть значної майнової шкоди інтересам заявника, оскільки позбавить можливості приймати участь у публічних закупівлях до судової перевірки обставин дійсності рішення, на підставі якого така заборона була впроваджена.

Крім того, обмеження участі у публічних закупівлях матиме репутаційні наслідки для підприємства при співпраці з контрагентами та позбавить ефективності обраний позивачем спосіб захисту щодо визнання недійсним рішення Миколаївського обласного територіального відділення. У разі задоволення позову та визнання відповідного рішення недійсним, заявнику жодним чином не бути компенсовано втрати від зупинення господарської діяльності в рамках публічних закупівель у період з 26.12.2019 до остаточного вирішення спору. Тому, заявник вважає, що зазначене рішення Антимонопольного комітету України в цій частині має бути зупинене на час розгляду у суді питання його дійсності, в протилежному випадку нівелюється суть судового захисту.

При розгляді заяви КП «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» судом взято до уваги наступне.

Частиною 4 статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що з метою захисту суспільних інтересів чи відвернення негативних або непоправних наслідків для суб`єктів господарювання органи Антимонопольного комітету України приймають рішення про визнання рішення, прийнятого відповідно до частини 1 цієї статті, частини 1 статті 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» таким, дія якого не зупиняється у зв`язку з: порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним; переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду. Рішення органу Антимонопольного комітету України, передбачене цією частиною, може бути прийняте за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи органів Антимонопольного комітету України. Таке рішення може прийматись як перед поданням відповідної заяви до господарського суду, так і після подання такої заяви, якщо господарським судом не зупинено дію рішення органу Антимонопольного комітету України, що оскаржується.

За приписами частини 3 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

Частиною 4 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з частиною 1 статті 48 цього Закону, частиною 1 статті 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»; за результатами перевірки відповідно до частини 5 статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини 3 статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду, зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини 3 статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Відповідно до частини 5 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» незалежно від положень частини 4 цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України.

Згідно статті 17 Закону України «Про державні закупівлі замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника в разі, якщо суб`єкт господарювання (учасник) протягом останніх трьох років притягувався до відповідальності за порушення, передбачене пунктом 4 частини 2 статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів (тендерів).

Як визначено статтею 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності до ч.11 ст.137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до ч.4 ст.236 ЗПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у п.п.36-38 постанови Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №914/938/19 висловлена правова позиція, згідно якої право суду зупинити дію оскаржуваного рішення органу Антимонопольного комітету України за заявою, поданою суду відповідно до частини п`ятої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», не може розглядатися як безумовна підстава забезпечення позову. Відповідно до антиконкурентного законодавства рішення органів Антимонопольного комітету України приймаються з метою припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, антиконкурентної змови під час торгів, а згідно з приписом частини 11 статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Більш того, забезпечення позову у такий спосіб призводить до продовження позивачем діяльності на противагу рішенню, згідно з яким така діяльність визнана протиправною (здійснення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява КП «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.136-138, 140, 234, 235, 328 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви КП «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» б/н від 13.01.2020 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.В.Мавродієва