ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" січня 2020 р. Cправа № 902/794/19

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька спеціалізована механізована компанія" (вул. І. Богуна, 29, с. Хижинці, Вінницький р-н, Вінницька обл., 22141)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольтаж Груп" (вул. Келецька, буд. 102 А, прим. 9 , м. Вінниця, 21100)

про стягнення 884717,25 грн

Суддя: Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання: Резніченко Ю.В.

за участю представників:

позивача: Пинзар І.В.

відповідача: Лавренішина О.В.

присутній: ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

18.09.2019 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницька спеціалізована механізована компанія" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Вольтаж Груп" про стягнення 884 717,25 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/794/19) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 19.09.2019 р. відкрито провадження у справі № 902/794/19. Визначено, що розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 16.10.2019 р.

За результатами проведеного судового засідання 16.10.2019 р. суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання, внаслідок чого було винесено ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі на іншу дату, про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 16.10.2019 р. повідомлено учасників справи про підготовче засідання у справі, яке відбудеться 04.11.2019 р.

На визначену дату судом 04.11.2019 р. з`явився представник відповідача. Представник позивача не з`явився, при цьому судом було повідомлено, що на адресу суду від останнього надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, оскільки уповноважений представник перебуває на лікарняному.

За результатами проведеного судового засідання 04.11.2019 р. суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання, внаслідок чого було винесено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів у відповідності до ч.3 ст. 177 ГПК України та про відкладення підготовчого засідання у справі на іншу дату, про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 04.11.2019 р. було повідомлено учасників справи про підготовче засідання у справі, яке відбудеться 04.12.2019 р.

За результатами проведеного судового засідання 04.12.2019 р. суд дійшов висновку про оголошення перерви в судовому засіданні до 11.12.2019 р., про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Крім того суд зауважує, що представником позивача в судовому засіданні 04.12.2019 р. подано клопотання (вх. № канц. 02.1.-34/10040/9 від 04.12.2019 р.) про приєднання доказів до матеріалів справи, які були долучені судом до матеріалів справи, проте, не приймаються до розгляду згідно ст. 80 ГПК України за наслідком чого було винесено протокольну ухвалу яку занесено до журналу судового засідання.

За результатами проведеного судового засідання 11.12.2019 р. суд дійшов висновку про оголошення перерви в судовому засіданні до 16.12.2019 р., про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

На визначену дату судом з`явився представник відповідача. Представник позивача не з`явився, про дату час та місце судового засідання належним чином повідомлений, про що свідчить розписка, яка наявна в матеріалах справи.

За результатами проведеного судового засідання 16.12.2019 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого засідання та призначення розгляду справи по суті на 14.01.2020 р., про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 16.12.2019 р. було повідомлено учасників справи про розгляд справи по суті, що відбудеться 14.01.2020 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача був присутній ОСОБА_2 .

Розгляд справи здійснювався з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представником позивача позов підтримано в повному обсязі

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Після закінчення судових дебатів судом оголошено про вихід суду до нарадчої кімнати.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

В якості заявлених позовних вимог позивач зазначає наступне: між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницька спеціалізована механізована компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вольтаж Груп» укладено договір № 23-04/2019-1 від 23.04.2019 р., відповідно до якого Підрядник надає послуги машинами та механізмами згідно додатку №1 та заявок Замовника, наданих за три дні до початку робіт (п. 1.1 договору).

За надання послуг машинами і механізмами Замовник сплачує Підряднику вартість роботи машин і механізмів згідно виставлених Підрядником рахунків (п. 1.3 договору).

Згідно затвердженого кошторису між сторонами, планова вартість виконаних робіт складає 379 345,30 грн, у випадку виникнення додаткових робіт, оплата проводиться по факту виконаних робіт (п. 3.1 договору).

На виконання умов п. 1.1 договору між сторонами було підписано додаток до договору - Кошторис на проведення демонтажних робіт та влаштування вертикальної планіровки земельної ділянки в с. Червоне Немирівського району Вінницької області (надалі - Кошторис), загальною вартістю 379 345,30 грн.

За наслідками виконання робіт позивачем та відповідачем складено Акт № 17 від 22.05.2019 р. здачі-прийняття робіт (надання послуг) загальною вартістю 379 345,30 грн, що були оплачені ТОВ «Вольт Груп».

Позивач стверджує, що в зв`язку з виявленим непередбачених договором та Кошторисом робіт, між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 17.05.2019 р. до договору № 23-04/2019-1 від 23.04.2019 р. про надання послуг машинами і механізмами (надалі - додаткова угода), відповідно до п. 1.3 якої Підрядник проводить роботи по демонтажу прихованих ж/б конструкцій (які при представленні земельної ділянки не указані). За наслідками виконання додаткових робіт ТОВ «Вінницька спеціалізована механізована компанія» складено Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 21 від 18.06.2019 р. загальною вартістю 884 717,25 грн.

З метою прийняття робіт (наданих послуг), їх оплати вищевказаний Акт разом з Рахунком на оплату № 24 від 18.06.2019 р. та Листом № 5 від 03.07.2019 р. позивачем було надіслано відповідачу за адресами: 21100, місто Вінниця вул. Келецька, буд. 102 А, прим. 9 та 21050, місто Вінниця, вул. Театральна, 7/1, що доводиться фіскальним чеком про відправку рекомендованого повідомлення № 936 від 03.07.2019 р. та фіскальним чеком про відправку рекомендованого повідомлення № 9880 від 03.07.2019 р.

Вказані вище документи відповідач отримав 05.07.2019 р. та 09.07.2019 р., відповідно до витягів з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо рекомендованого повідомлення № 936 та рекомендованого повідомлення № 9880.

Станом на 16.07.2019 р. ТОВ «Вольт Груп» вказаний вище Акт не підписало та не повернуло, за виконані роботи (надані послуги) не розрахувалось.

При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що з урахуванням нових обставин, сторони в додатковій угоді змінили порядок оплати виконаних робіт (наданих послуг), а саме п. 1.4 додаткової угоди визначили, що розрахунки будуть проводитись на розрахунковий рахунок Підрядника згідно наданих Підрядником рахунків і актів виконаних робіт по факту виконання, підписаних обома сторонами, не пізніше 3 днів з моменту підписання актів.

Таким чином, до відносин щодо порядку оплати за Актом, застосовуються положення, визначені п. 1.4 додаткової угоди.

Позивач зокрема в позові наголошує, що відповідач не скористався своїм правом на відмову від договору чи його розірвання внаслідок необхідності виконання додаткового об`єму робіт, та вважає що погодив їх виконання підписавши додаткову угоду. Натомість ТОВ «Воль Груп» без зазначення причин такої відмови, не приймає виконані ТОВ «Вінницька спеціалізована механізована компанія» роботи, не повертає підписаний Акт та не оплачує роботу, що тягне за собою порушення умов договору та закону.

Відповідач проти позову заперечує, про що зокрема вказано у відзиві на позовну заяву (вх. № 02.1-34/8295/19 від 11.10.2019 р.), а саме зазначає, що 23.04.2019 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 23-04/2019-1 про надання послуг машинами і механізмами.

Відповідно до п. 3.1. договору планова вартість виконання робіт склала 379 345,30 грн згідно із узгодженим між Сторонами Кошторису, який є невід`ємною частиною договору.

На виконання умов договору, а саме п. 3.2., до початку виконання робіт відповідачем згідно отриманого від позивача рахунку № 563 від 24.04.2019 р. на розрахунковий рахунок останнього було перераховано грошові кошти у розмірі 30% від вартості робіт, а саме 113 803,60 грн.

Після фактичного виконання робіт, що підтверджується підписаним Сторонами Актом № 17 від 22.05.2019 р. здачі приймання (надання послуг) відповідач 22.05.2019 р. здійснив остаточний розрахунок за виконані роботи на підставі отриманого від позивача рахунку у розмірі 265 541,70 грн.

Отже, відповідач належним чином виконав договірні зобов`язання, а саме: прийняв та оплатив, передбачені договором послуги (роботи), що підтверджує і позивач.

Відповідач зазначає, що незважаючи на зазначене вище, у прохальній частині позову позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 884 717,25 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.05.2019 р. Сторонами була підписана додаткова угода №1 до договору, згідно до умов якої проводяться роботи по демонтажу прихованих ж/б конструкцій (які при представлені земельної ділянки не указані).

Відповідач заперечує факт виконання будь-яких додаткових робіт позивачем, з огляду на таке.

Умовами додаткової угоди №1 до договору передбачено, що для підтвердження намірів, викладених у ній, відповідач перед виконанням робіт надає акт з планом винесення відміток на земельній ділянці під встановлення сонячних батарей в с. Червоне Немирівського району, Вінницької області.

Однак, такий акт відповідачем не складався й, відповідно, позивачу не передавався. Крім того, відповідач не надавав позивачу заявку на будь-які додаткові роботи (послуги) за три дні до початку робіт, як-то передбачено п. 1.1. договору.

У пункті 1.2. додаткової угоди №1 до договору зазначено, що позивач проводить обрахування додаткових витрат в зв`язку із збільшенням об`ємів земляних робіт (залучення додаткової техніки) та ручних робіт (зрізуванню, порізці дерев та кущів).

Проте такий розрахунок відповідач не отримував й, відповідно, не погоджував.

Відповідач зазначає, що згідно з п. 3.1. договору планова вартість виконання робіт складає 379 345,30 грн. (згідно затвердженого кошторису), який є додатком до договору.

Оскільки, приблизним вважається кошторис лише при наявності спеціальної вказівки про це в договорі, то у розумінні ст. 844 ЦК України, Сторонами був передбачений саме твердий кошторис робіт і зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням Сторін (п.3 вказаної статті).

Крім того відповідач спростовує твердження позивача стосовно того, що відповідач не скористався своїм правом на відмову від договору чи його розірвання внаслідок необхідності виконання додаткового об`єму робіт тощо. Оскільки вважає, як можна відмовлятися від договору та/або його розірвання, коли будь-яких передумов для цього не було. Жодних документів щодо зміни ціни кошторису, розрахунків відповідачу надано не було.

Зокрема представник відповідача спростовує твердження позивача стосовно того, що за наслідками виконання додаткових робіт, ним було складено Акт здачі-приймання (наданих послуг) № 21 від 18.06.2019 р. із зазначеною в ньому вартістю 884 717,25 грн., який разом із рахунком на оплату № 24 від 18.06.2019р. та Листом № 5 від 03.07.2019 р. надіслано на ім`я відповідача.

Відповідач стверджує, що жодного із зазначених вище документів ним отримано не було.

Оцінивши докази, долучені до матеріалів справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України (надалі- ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За своєї правовою природою договір є договором підряду (ст. 837 ЦК України), тому правовідносини сторін регулюються, зокрема, Главою 61 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором (ч. 2 ст. ст. 844 ЦК України).

В ч. 3 ст. 844 ЦК України встановлено, що зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Суд зауважує, що за своєю суттю та правою природою кошторис це документ, в якому зазначається постатейний перелік витрат на виконання робіт і який є додатком до договору підряду, його невід`ємною частиною. Він дозволяє встановити не тільки розмір ціни, а й чітко визначити її складові елементи.

Кошторис поділяється на два види: приблизний та твердий. Приблизний кошторис дає змогу сторонам в ході виконання робіт відступити від визначених в ньому цін без додаткових погоджень і скоригувати їх автоматично, залежно від фактичних витрат підрядника як в бік зменшення, так в бік збільшення. Твердий кошторис не допускає зміни ціни, обумовленій в ньому, в односторонньому або автоматичному режимі. Його зміна допускається тільки за погодженням контрагентів, а ризик його перевищення у разі відсутності згоди на це замовника несе підрядник, якщо інше не встановлено законом. Навіть якщо сторони не мали можливості передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати, він не підлягає перегляду в обов`язковому порядку, не може бути змінений на односторонню вимогу підрядника чи замовника. Єдина можливість для підрядника - вимагати збільшення оплати - істотне зростання вартості матеріалу, устаткування підрядника, вартості послуг, що надається іншими особами, після укладення підрядного договору. У разі відмови замовника від збільшення твердого кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

За загальним правило діє презумція, що кошторис є твердим, тому якщо сторони бажають скласти приблизний кошторис вони повинні прямо це передбачити в договорі підряду.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницька спеціалізована механізована компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вольтаж Груп» укладено договір № 23-04/2019-1 від 23.04.2019 р., відповідно до якого Підрядник надає послуги машинами та механізмами згідно додатку №1 та заявок Замовника, наданих за три дні до початку робіт (п. 1.1 договору).

Планова вартість виконаних робіт складає 379 345,30 грн (згідно затвердженого кошторису), у випадку виникнення додаткових робіт, оплата проводиться по факту виконаних робіт (п. 3.1 договору), який є додатком до договору.

Матеріалами справи стверджується, що за наслідками виконання робіт позивачем та відповідачем складено Акт № 17 від 22.05.2019 р. здачі-прийняття робіт (надання послуг) загальною вартістю 379 345,30 грн, що були оплачені ТОВ «Вольт Груп», та що не заперечується та не спростовується позивачем. Разом з тим, підставою позову є стягнення заборгованості за додатковою угодою № 1 до договору № 23-04/2019-1 від 23.04.2019 р. про надання послуг машинами і механізмами на суму 884 717,25 грн.

Суд дослідивши умови додаткової угоди №1 до договору встановив, що для підтвердження намірів, викладених у ній, відповідач перед виконанням робіт надає акт з планом винесення відміток на земельній ділянці під встановлення сонячних батарей в с. Червоне Немирівського району, Вінницької області. Відповідний акт відсутній в матеріалах справи.

Зокрема матеріали справи не містять доказів, щодо надання відповідачем заявки позивачу на будь-які додаткові роботи (послуги) за три дні до початку робіт, як-то передбачено п. 1.1. договору.

У пункті 1.2. додаткової угоди №1 до договору зазначено, що позивач проводить обрахування додаткових витрат в зв`язку із збільшенням об`ємів земляних робіт (залучення додаткової техніки) та ручних робіт (зрізуванню, порізці дерев та кущів) та відповідно до п. 1.3 якої Підрядник проводить роботи по демонтажу прихованих ж/б конструкцій (які при представленні земельної ділянки не указані).

Як свідчать матеріали справи такий розрахунок відповідач не отримував й, відповідно, не погоджував.

Кошторис № 2 на проведення демонтажних робіт та влаштування вертикальної планування земельної ділянки в с. Червоне, Немирівського району, Вінницької області не підписаний обопільно між сторонами.

Суд зауважує, що оскільки, приблизним вважається кошторис лише при наявності спеціальної вказівки про це в договорі, то у розумінні ст. 844 ЦК України, Сторонами був передбачений саме твердий кошторис робіт і зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням Сторін (п.3 вказаної статті).

При цьому, оскільки кошторис є складовою частиною договору (є додатком до договору), а відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, то оскільки договором іншого не передбачено, зміни у твердий кошторис відповідно до закону можуть бути внесені такій самій формі, що й договір, тобто тільки шляхом підписання (укладення) сторонами двостороннього письмового правочину про внесення змін до додатку №1 до договору.

Суд зазначає, що оскільки погоджений сторонами кошторис є твердим, про що прямо вказано в договорі, то його зміна описаними позивачем способом законом не допускається (ст. 844 ЦК України).

Наданий Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 21 від 18.06.2019 р. загальною вартістю 884 717,25 грн також не підписаний обопільно між сторонами.

Відповідно до ст. 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до п.1.4. додаткової угоди № 1 розрахунки будуть проводитись на розрахунковий рахунок «Підрядника» згідно наданих «Підрядником» рахунків і актів виконаних робіт по факту виконання, підписаних обома Сторонами, не пізніше 3 днів з моменту підписання актів.

Враховуючи наведене вище, суд визначає, що оскільки даний акт прямо суперечить умовам договору - містить роботи, не передбачені затвердженим кошторисом, і також не є актом про виконання додаткових робіт у розумінні у п. 1.4 договору, тому не може бути належним доказом по справі.

Крім того суд вважає за необхідне спростувати позицію позивача, що з метою прийняття робіт (наданих послуг), їх оплати Акт разом з Рахунком на оплату № 24 від 18.06.2019 р. та Листом № 5 від 03.07.2019 р. позивачем було надіслано відповідачу за адресами: 21100, місто Вінниця вул. Келецька, буд. 102 А, прим. 9 та 21050, місто Вінниця, вул. Театральна, 7/1, що стверджується фіскальним чеком про відправку рекомендованого повідомлення № 936 від 03.07.2019 р. та фіскальним чеком про відправку рекомендованого повідомлення № 9880 від 03.07.2019 р.

Оскільки відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.09 р. № 270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

З сукупного аналізу наведених вище норм вбачається, що належним доказом відправлення відповідачу документів зазначених позивачем є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Таким чином, на переконання суду, позов не підлягає задоволенню у зв`язку із недоведеністю, оскільки не вважає обґрунтованими наведені позивачем доводи та підстави.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виходячи із оцінки наявних у справі доказів на предмет їх належності, допустимості, достовірності, достатності, а також із дослідження кожного із них окремо та у сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Слід звернути увагу, що при прийнятті рішення суд керувався наступним.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що законним є рішення, ухвалене господарським судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно із ч.4 ст.4 ГПК України суд, зокрема, застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як визначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України", яке 10.05.2011 року набрало статусу остаточного, одним із критеріїв обґрунтованості судового рішення є те, щоб продемонструвати сторонам, що вони почуті.

В рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 року та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28.10.1998).

З огляду на те, що судом детально досліджено усі наявні у справі матеріали, розглянуто та заслухано доводи усіх учасників процесу та не залишено поза увагою жодний їхній аргумент, у суду наявні правові підстави вважати прийняте рішення законним та обґрунтованим, з огляду на що у сторін не повинно виникнути сумнівів, що вони почуті.

Таким чином, рішення господарського суду відповідає завданням господарського судочинства, що цілком узгоджується із положеннями ст.2 та ч. 3 ст.236 ГПК України.

За вказаних вище обставин у своїй сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Що стосується розподілу судових витрат, то в силу положень ст.129 ГПК України, у зв`язку із відмовою в позові в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору в розмірі 13 270,75 грн залишити за позивачем.

3. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 21 січня 2020 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ( вул. І. Богуна, 29, с. Хижинці, Вінницький р-н, Вінницька обл., 22141)

3 - відповідачу ( вул. Келецька, буд. 102 А, прим. 9 , м. Вінниця, 21100)