Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В. В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали
про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 40 784,34 грн,
Без виклику (повідомлення) представників сторін,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕКОР-СІТІ" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМОКОМПЛЕКТ" (далі - відповідач, Покупець) про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 40 784,34 грн, яка складається з 30 773,94 грн основного боргу, пені 5 438,13 грн, інфляційних втрат у розмірі 804.36 грн, три проценти річних у розмірі 690,52 грн та 3 077,39 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати поставленого товару.
14.01.2019 представником відповідача було подано до канцелярії суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. У зазначеному клопотанні було заявлено вимогу про зобов`язання позивача направити або вручити відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів
Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.
Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження в справі - відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕКОР-СІТІ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМОКОМПЛЕКТ" про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 40 784,34 грн задоволено повністю.

При ухваленні вказаного рішення судом не було вирішено позовну вимогу щодо стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 3 077,39 грн.

Відповідно до статей 233, 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) додаткове рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Згідно з частиною 2 статті 244 ГПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

За приписами частин 3, 4 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

19.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Декор-Сіті", як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Домокомплект", як покупцем, був укладений договір поставки №19/02/19 (надалі - договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого Товариство зобов`язується поставляти для подальшої реалізації товари у власність покупця, а Покупець зобов`язується приймати та сплачувати вартість товару в порядку та на умовах передбачених цим договором.

Згідно пункту 1.2 договору асортимент, ціна на товар визначається у виставлених рахунках та/або видаткових накладних постачальника, що діють на момент отримання замовлення від покупця, які доступні покупцю в друкованому або електронному вигляді.

Пунктом 2.3 договору сторони погодили, що постачальник поставляє товар окремими партіями протягом строку дії цього договору.

Відповідно пункту 4.3 договору розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому порядку та формі, що не суперечать чинному законодавству України, або за домовленістю сторін - шляхом попередньої оплати.

На виконання умов договору Товариство поставило, а Покупець прийняв товар на загальну суму 30 773,94 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № 32 від 19.02.2019. Товар був прийнятий відповідачем без зауважень щодо кількості та якості, про що свідчить підпис представника та відтиск печатки відповідача на видатковій накладній.

Відповідач, у свою чергу, свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару в обумовлений договором строк не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 30 773,94 грн.

Вказані обставини стали підставою звернення із даним позовом до суду, в межах якого Товариство просить стягнути з відповідача суму основного боргу, пеню в розмірі 5 438,13 грн за період з 02.03.2019 по 01.09.2019, 690,52 грн три проценти річних, 804,36 грн інфляційних втрат за період з 02.03.2019-29.11.2019 та штраф у розмірі 3 077,39 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва постановив рішення від 17.01.2020, яким позовні вимоги задоволені повністю, однак не надано правового обґрунтування стягнення з відповідача штрафу в розмірі 3 077,39 грн.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 3 077,39 грн суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Сторони умовами пункту 4.3 був погоджений строк оплати поставленого товару протягом 10 календарних днів. Керуючись вказаним, суд дійшов висновку про те, що граничний строк оплати товару становить 01.03.2019 та є таким що настав.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно пункту 8.2 договору у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати; у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару більше ніж на 14 днів, покупець сплачує штраф у розмірі десяти відсотків від суми боргу.

Згідно частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

При цьому, суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні статті 549 ЦК України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань.

Виходячи з того, що сторони умовами договору передбачили застосування у разі порушення терміну виконання зобов`язання пені та штрафу від вартості товару, спірні правовідносини є господарськими, а відповідно до статті 193 ГК України господарські санкції, зокрема, пені, застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими.

Суд звертає увагу, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом України в постановах від 28.02.2011 у справі №23/225 та від 27.04.2012 у справі №06/5026/1052/2011.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок штрафу та дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума штрафу в розмірі 3 077,39 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМОКОМПЛЕКТ" (04211, місто Київ, Оболонський район, вулиця Йорданська, будинок 7, квартира 69; ідентифікаційний код 40000839) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕКОР-СІТІ" (03189, місто Київ, вулиця Академіка Вільямса, будинок 3/7; ідентифікаційний код 41235777) 3 077,39 грн (три тисячі сімдесят сім гривень 39 копійок) штрафу.

2. Після набрання додатковим рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ