У Х В А Л А

13 січня 2020 року

м. Київ

Справа № 909/611/19

Провадження № 12-210гс19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Власова Ю. Л.

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єлєніної Ж. М., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 909/611/19 за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 30 вересня 2019 року (у складі колегії: головуючий суддя Кордюк Г. Т., судді Кравчук Н. М., Мирутенко О. Л.) у справі

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рона», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Догма-К», ОСОБА_4

провизнання недійсним одностороннього правочину - заяви про надання згоди на укладення договору про передачу в іпотеку майна, визнання недійсними іпотечних договорів, визнання недійсними змін до генерального договору, скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Перший український міжнародний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Компанія «Рона», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства (далі - ПП) «Догма-К», ОСОБА_4.

У позові позивачка просила суд:

1) визнати недійсним односторонній правочин, а саме її заяву про надання згоди на укладання її чоловіком ОСОБА_4 , як майновим поручителем ТОВ «Компанія «Рона» договору про передачу в іпотеку майна;

2) визнати недійсним іпотечний договір від 29 липня 2014 року № 1.14?16/17/1-11 (зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами № 1 та № 2), укладений між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_6 ;

3) визнати недійсними пункти 6.7 та 6.8 іпотечного договору від 29 липня 2014 року № 1.14-16/17Л-11 (без видачі заставної), укладеного між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_4 ;

4) визнати недійсними підпункти 10, 15, 16, 17 пункту 1.1 статті 1 додаткової угоди № 6 до Генерального договору № ЮР/1.14-17 про умови надання банківських гарантій та акредитивів від 26 лютого 2014 року, яку укладено 21 травня 2015 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк» і ТОВ «Компанія «Рона»;

5) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 46561180 від 19 квітня 2019 року, прийнятого державним реєстратором Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Цалин А. Б., яким вирішено зареєструвати за ПАТ «Перший український міжнародний банк» право власності на нежитлове приміщення в мансардному поверсі АЗ у блоці № 1 бізнес-центру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1036 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності 31264833;

6) визнати недійсним іпотечний договір від 22 серпня 2014 року № 1.14-16/17/1-13 (із змінами та доповненнями), укладений між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_3 ;

7) визнати недійсним іпотечний договір від 29 жовтня 2014 року № 1.14-16/17/1-16 (із змінами та доповненнями), укладений між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_7 ;

8) визнати недійсним іпотечний договір від 21 квітня 2014 року №1.14-16/17/1-17 (із змінами та доповненнями), укладений між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ПП «Догма-К»;

9) визнати недійсним іпотечний договір від 12 вересня 2014 року №1.14-16/17/1-14, укладений між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_7

Ухвалою від 12 червня 2019 року у справі № 909/611/19 Господарський суд Івано-Франківської області відмовив у відкритті провадження у справі та роз`яснив, що цей спір відноситься до юрисдикції загального місцевого суду.

Ухвалу обґрунтовано тим, що основною є вимога одного з подружжя ОСОБА_1 про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого нею шляхом складання заяви про надання згоди на укладання іншим з подружжя ОСОБА_4 договору про передачу в іпотеку спільного сумісного майна подружжя. Отже, цей спір за своєю правовою природою стосується розпорядження спільним сумісним майном подружжя, який виникає із сімейних, а не господарських правовідносин. Решта позовних вимог про визнання недійсними іпотечних договорів і скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень, є похідними від зазначеної вимоги, оскільки їх задоволення залежить від задоволення основної вимоги.

Постановою від 30 вересня 2019 року Західний апеляційний господарський суд вказану ухвалу скасував, направив справу до Господарського суду Івано- Франківської на стадію відкриття провадження.

Апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про те, що позовна вимога про визнання недійсним одностороннього правочину щодо надання згоди ОСОБА_4 укласти договір іпотеки не підлягає розгляду в господарських судах, а належить до юрисдикції загального місцевого суду. Проте апеляційний суд визнав, що решта позовних вимог відноситься до юрисдикції саме господарських судів, оскільки стосуються правочинів, укладених на забезпечення виконання генерального договору, укладеного між ТОВ «Компанія «Рона» та ПАТ «Перший український міжнародний банк», тобто між юридичними особами.

24 жовтня 2019 року АТ «Перший український міжнародний банк» звернулось до Касаційного господарського суду із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 30 вересня 2019 року, у якій просило скасувати постанову апеляційного суду, а ухвалу місцевого суду від 12 червня 2019 року залишити в силі.

Ухвалою Касаційного господарського суду від 19 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «Перший український міжнародний банк» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 30 вересня 2019 року.

06 грудня 2019 року Касаційний господарський суд ухвалою, на підставі частини п`ятої статі 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку із наявністю виключної правової проблеми.

Касаційний господарський суд дійшов висновку, що справа № 909/611/19 містить виключну правову проблему щодо визначення юрисдикції спорів (цивільна чи господарська) за позовами, заявленими одним із подружжя про визнання недійсними договорів іпотеки, укладених іншим з подружжя, саме як майновим поручителем, з правовим обґрунтуванням позовних вимог, зокрема і нормами статті 65 Сімейного кодексу України (далі - СК України) та посиланням на те, що передане в іпотеку майно є спільним сумісним майном подружжя.

Зазначений висновок касаційний суд мотивував таким. Позивачка обґрунтувала звернення нею саме до господарського суду тим, що справи зі схожими позовами уже розглядались іншими судами цивільної юрисдикції, проте провадження у таких справах або було закритим, або взагалі не було відкритим, наприклад у справі № 352/1547/18. Разом із цим, як убачається з постанов Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 2-2071/12, від 27 червня 2019 року у справі № 3036/1339/14 саме в порядку цивільного судочинства розглядалися позови, заявлені одним із подружжя, про визнання недійсними договорів іпотеки, укладених іншим з подружжя, саме як майновим поручителем, з правовим обґрунтуванням позовних вимог, зокрема статтею 65 СК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Отже, підставою для передачі касаційним судом справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду є наявність виключної правової проблеми, яку містить ця справа, і вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. Лише за наявності таких умов справа може бути передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Однак Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для передачі справи на її розгляд згідно з частиною п`ятою статті 302 ГПК України з огляду на таке.

Касаційним господарським судом не обґрунтовано в чому полягає виключність правової проблеми вирішення юрисдикції спорів за позовами, заявленими одним із подружжя. Судові рішення, на які посилається касаційний суд, не свідчать про те, що в судах сформовано різну практику вирішення справ у подібних правовідносинах.

Зокрема, у справі № 352/1547/18 Касаційний цивільний суд ухвалою від 03 жовтня 2019 року відкрив касаційне провадження у справі, проте остаточного рішення не ухвалював. У справах № 372/504/17, № 2?2071/12, № 3036/1339/14, на які посилається Касаційний господарський суд, позивачі звертались з позовами та провадження у справах були відкриті згідно з нормами попередньої редакції Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), які встановлювали інші правила визначення юрисдикції порівняно з нормами ЦПК України та ГПК України, чинними на час звернення позивачки до суду у цій справі. Отже, зазначені касаційним судом справи не є подібними до справи № 909/611/19.

При цьому умови передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав оскарження судового рішення учасником справи внаслідок порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції визначені частиною шостою статті 302 ГПК України. Однак з цих підстав Касаційний господарський суд ухвалою від 06 грудня 2019 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 909/611/19 не передавав.

Разом із тим питання про застосування положень процесуального законодавства вирішується судом касаційної інстанції під час розгляду касаційної скарги відповідно до його повноважень. Отже, на розгляд Великої Палати Верховного Суду у цій справі передані питання, які можуть бути вирішені Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду як належним судом.

Відповідно до частини шостої статті 303 ГПК України якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність на цей час у цій справі виключної правової проблеми, вирішення якої необхідно для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, та відповідно про відсутність підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 302, 303 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу № 909/611/19 за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 30 вересня 2019 року повернути відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач Ю. Л. Власов
Судді: Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко
Т. О. Анцупова Н. П. Лященко
С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко
В. В. Британчук В. В. Пророк
Д. А. Гудима Л. І. Рогач
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна В. Ю. Уркевич
О. Р. Кібенко О. Г. Яновська
В. С. Князєв