ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.01.2020 Справа № 920/96/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Заєць С.В., суддя Жерьобкіна Є.А., суддя Соп`яненко О.Ю., при секретарі судового засідання Гордієнко Ж. М., розглянувши матеріали справи № 920/96/19

за позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

"Агрокомбінат "Тепличний" (АДРЕСА_3,

40009, ),

до відповідачів:1. Управління державного архітектурно-будівельного контролю

Сумської міської ради (вул. Воскресенська, 8А, м. Суми, 40000,

),

2. Державний реєстратор Нижньосироватської сільської ради

Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмили

В`ячеславівни (42356, Сумська область, Сумський район, с. Нижня

Сироватка, вул. Сумська, буд. 167, ),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 ),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 (

АДРЕСА_1 ),

про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності та реєстрації змін, внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

за участю представників сторін:

від позивача - Сошенко Я.В. (адвокат, ордер № 2502/1 від 25.02.2019; посвідчення

№000477 від 27.07.2019),

від першого відповідача - не з`явився,

від другого відповідача - не з`явився,

від третіх осіб - не з`явилися,

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності (реконструкція нежитлового приміщення в житловий будинок), замовник - ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний запис № СМ 13 від 28.04.2017, вчинений Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради; 2) скасувати реєстрацію змін, внесених 12.05.2017 державним реєстратором Стецьківської сільської ради до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер рішення 35133772.

18.02.2019 відповідачем подано суду відзив на позовну заяву від 15.02.2019 № 70/29.01-12, в якому відповідач зазначає, що після отримання декларації про готовність об`єкта до експлуатації "Реконструкція нежитлового приміщення в житловий будинок за адресою АДРЕСА_3", перевіривши повноту даних Відповідачем було внесено до єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 інформацію з доданої декларації та присвоєно реєстраційний номер 13. В свою чергу зазначає, що обставини, на які посилається позивач не відповідають дійсності, а вимоги не підлягають задоволенню. В зв`язку з зазначеним просить суд відмовити Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Агрокомбінат "Тепличний" в задоволенні позову в частині скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

22.02.2019 позивачем надано суду відповідь на відзив від 22.02.2019, в якому позивач, зазначає, що відповідачем у відзиві на позовну заяву лише підтверджується доводи позивача, вказані в позовній заяві від 24.01.2019 та не спростовує жодного з наведених позивачем доводів.

22.02.2019 позивачем подано до суду обґрунтування щодо необхідності залучення до участі у справу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, а саме: ОСОБА_1 та Державного реєстратора Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмилу В`ячеславівну.

Ухвалою суду від 25.02.2019 залучено до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 .

11.03.2019 позивачем подано до суду Додаткові пояснення від 11.03.2019, відповідно до яких позивач надає додаткові пояснення в обґрунтування позовних вимог.

25.04.2019 позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача- державного реєстратора Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко - Амбарцумян Людмилу В`ячеславівну.

Ухвалою суду від 26.04.2019 призначено колегіальний розгляд справи № 920/96/19.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів справу № 920/96/19 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Заєць С.В., суддя Спиридонова Н.О., суддя Жерьобкіна Є.А.

Ухвалою суду від 26.04.2019 прийняти справу № 920/96/19 до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Заєць С.В., суддя Спиридонова Н.О., суддя Жерьобкіна Є.А. Ухвалено розгляд справи почати спочатку з призначенням підготовчого засідання.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 24.06.2019, у зв`язку з відрядженням судді Спиридонової Н.О. (понад чотирнадцять днів), справу № 920/96/19 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Заєць С.В., суддя Коваленко О.В., суддя Жерьобкіна Є.А.

Ухвалою суду від 10.07.2019 Клопотання (вх. № 1185к від 25.04.2019) позивача про залучення до участі у справу співвідповідача - задоволено. Залучено до участі у справі № 920/96/19 співвідповідача - державного реєстратора Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмилу В`ячеславівну (42303, Сумська область, Сумський район, вул Леніна, буд. 20, ).

Ухвалою суду від 25.07.2019 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд підготовчого засідання на 12.09.2019.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 12.09.2019, у зв`язку з відстроненням судді Коваленко О.В. від здійснення правосуддя відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 01.08.2019 № 2011/0/15-19, справу №920/96/19 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Заєць С.В., суддя Жерьобкіна Є.А., суддя Соп`яненко О.Ю.

11.09.2019 позивач подав до суду заяву б/н від 11.09.2019, відповідно до якої надав копію Договору оренди земельної ділянки від 14.06.2016 з додатками, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.05.2016 року та інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.09.2016 року.

07.11.2019 третя особа ОСОБА_1 подав до суду клопотання б/н від 07.11.2019, відповідно до якого зазначає, що ОСОБА_1 було відчужено нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та у зв`язку з цим просить суд виключити його з учасників справи, адже після відчуження майна його права не можуть бути порушені розглядом справи. В обґрунтування чого зазначає, що декларація про готовність до експлуатації об`єкта, яки належить до І-ІІІ категорії складності є ненормативним правовим актом, який стосується окремого індивіда - ОСОБА_1 і тому після відчуження нерухомого майна, вичерпала свою дію, втратила чинність, як правовстановлюючий документ.

Ухвалою суду від 07.11.2019 продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів з 10.11.2019 по 10.12.2019.

21.11.2019 другий відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що 12 травня 2017 року ОСОБА_1 було подано заяву про внесення змін до Державного реєстру прав, яка була зареєстрована державним реєстратором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №22233985. Як зазначає відповідач, до заяви ОСОБА_1 було подано документи, які передбачені чинним законодавством. Так, державним реєстратором було проведено пошук в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна, встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність підстав для відмови у державній реєстрації прав. Як пояснює відповідач, здійснивши відповідні перевірки через пошук у Реєстрі, державним реєстратором було прийнято рішення про внесення змін до Реєстру № 35133772 від 12.05.2017 року та проведено реєстраційні дії. Крім того, відповідач зазначає, що у разі скасування судом декларації про готовність об`єкта до експлуатації державна реєстрація внесених змін буде скасовано будь-яким державним реєстратором. Враховуючи викладене, другий відповідач вважає, що державний реєстратор не може бути відповідачем по даній справі, оскільки провів державну реєстрацію згідно чинного законодавства на підставі документів виданих компетентними органами та просить суд розглядати дану справу на власний розсуд з урахуванням пояснень та без участі другого відповідача.

Третя особа ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що не може бути належним учасником справи адже останнім відчужено нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 В підтвердження зазначеного, надав копію витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.08.2019 року № 178784559. Як вбачається з Витягу, новим власником нерухомого майна (за адресою: АДРЕСА_3 ) є ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ); підставою виникнення права власності є договір дарування житлового будинку, серія та номер: 2685, виданий 27.08.2019, видавник: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Бурбика Т.А.

09.12.2019 позивачем надано до суду пояснення, в яких позивач додатково зазначає своє обґрунтування позовних вимог.

09.12.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 14.01.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачі та треті особи в судове засідання 14.01.2020 не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин не з`явлення суду не повідомили.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Згідно ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи час, наданий сторонам для підготовки до судових засідань в даній справі та для подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами за відсутності представників відповідачів та третіх осіб.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

Як зазначає позивач у позовній заяві відповідно до Договору купівлі - продажу приміщення по АДРЕСА_3 від 26.06.2015р, зареєстрованого за номером: 4558, ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1 купив в особисту приватну власність по даному Договору нежиле приміщення від літ. «Г» площею 164,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач вважає, що в Договорі купівлі-продажу приміщення по АДРЕСА_3 від 26.06.2015, реєстраційний номер: 4558, була зазначена недостовірна інформація про кадастровий номер земельної ділянки та відсутній розмір земельної ділянки (відсутні істотні умови Договору). В обґрунтування чого зазначає, що відповідно до листа Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держземагенства у Сумській області від 11.04.2018р. №515/415-18 встановлено, що в Державному земельному кадастрі відомості щодо реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :14:001:0295 відсутні, документація із землеустрою щодо Формування даної земельної ділянки до місцевого фонду документації із землеустрою не надходила.

Незважаючи на вказане Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області була зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації 28.04.2017 за № СМ13, якою вказане вище нежитлове приміщення (яке придбав ОСОБА_1 ) було реконструйоване в житловий будинок (якому присвоєно адресу: АДРЕСА_3).

Позивач в обґрунтування своєї позиції по справі посилається на ч. 6 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідно до якої передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причин у строк, передбачений для її реєстрації.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 (Порядок). Відповідно до п. 2 Порядку (в редакції на час реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованій 28.04.2017 Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, реєстраційний запис № СМ 13) повнота даних - інформація, зазначена замовником у доданих за встановленою формою документах, що за змістом достатня для прийняття рішення про реєстрацію декларації.

Згідно з п. 17 Порядку замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно - будівельного контролю два примірника декларації щодо об`єктів, яки належать до І-ІІІ категорії складності, за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку.

Відповідно до п. 18 Порядку орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

Згідно з п. 19 Порядку у разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Також посилається на те, що реконструкція нежитлового приміщення не передбачає автоматичного переведення його в житлове (без дотримання Порядку надання дозволу на перепланування та/або переобладнання житлових та нежитлових приміщень; переведення нежитлових приміщень у категорію житлових; житлових будинків квартирного типу у будинки садибного типу, а також переведення житлових будинків і житлових приміщень у нежитлові, затвердженого Рішенням Сумської міської ради від 26 жовтня 2011 р № (із змінами, внесеними рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.02.2012 № 71, від 31.12.2013 № 671). В зв`язку з чим вважає за необхідне скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 28.04.2017 Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ряди, реєстраційний запис № CM 13.

На думку позивача, як вбачається з декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 28.04.2017 Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ряди, реєстраційний запис № CM 13, в графі «Інформація про об`єкт» (в якій повинні бути зазначені; адреса та найменування закінченого будівництвом об`єкта відповідно до затвердженого проекту будівництва, код об`єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000; категорія складності) ОСОБА_1 зазначив: «Реконструкція нежитлового приміщення в житловий будинок, АДРЕСА_3, 1110.3; II категорія», тобто не зазначив найменування закінченого будівництвом об`єкта, одночасно вказавши інформацію, яка не передбачена Формою декларації.

В зв`зку з чим позивач вважає, що Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованій 28.04.2017 Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, реєстраційний запис № СМ13 оформлена з порушенням вимог, установлених п. 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, а тому підлягає поверненню відповідно до ч. 6 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та на підставі п.п. 18-19 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затверджений Постановою Кабінету Мінстрів України від 13.04.2011 № 461.

Більше того, як зазначає позивач відповідач не взяв до уваги, що реконструкція нежитлового приміщення не передбачає автоматичного переведення його в житлове (без дотримання Порядку надання дозволу на перепланування та/або переобладнання житлових та нежитлових приміщень; переведення нежитлових приміщень у категорію житлових; житлових будинків квартирного типу у будинки садибного типу, а також переведення житлових будинків і житлових приміщень у нежитлові, затвердженого Рішенням Сумської міської ради від 26 жовтня 2011 (із змінами, внесеними рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.02.2012 № 71, від 31.12.2013 № 671).

На думку позивача, поява в виробничій зоні житлового будинку, який має спільну стіну із нежитловим виробничім приміщенням, яке належить СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний» (а тим більше - без дотримання єдиного функціонального механізму, прийнятого Рішенням Сумської міської ради від 26 жовтня 2011 р № 673) порушує права СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний» на вільне володіння та користування майном (у т.ч. нерухомістю) в виробничій зоні за адресою: АДРЕСА_3 (адреса СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний» та адреса придбаного ОСОБА_1 нежитлового приміщення згідно Договору купівлі-продажу приміщення по АДРЕСА_3 від 26.06.2015р.

Також позивач зазначає, що на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 28.04.2017р. Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, реєстраційний запис № CM 13, державним реєстратором Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмилою В`ячеславівною були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер рішення: 35133772 від 12.05.2017р. (копія Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки: 153582199 від 23.01.2019р., а саме: в розділі Інформація про зміни об`єкта нерухомого майна (Опис змін: Об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення від літ «Г» площею 164,3 m2, об`єкт житлової нерухомості: Ні змінено на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості: Так. Площа: додано Загальна площа (кв. м): 170.95, житлова площа (кв. м): 24.75. видалено загальна площа зменшилась на 0,9 м кв. та становить 164,3 м. кв. за рахунок внутрішнього перепланування-рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 вересня 2008 року).

В зв`язку з чим позивач зазначає, що реєстрація вказаних змін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно також підлягає скасуванню.

В свою чергу відповідач - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради зазначає, що на момент введення в експлуатацію замовником будівництва - Павликом Владиславом Володимировичем об`єкта за адресою АДРЕСА_3, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Законом України) був запроваджений декларативний принцип оформлення замовником документів, які надають йому право виконувати будівельні роботи на об`єктах будівництва І-ІІІ категорії складності. Вказаний принцип полягає у тому, що відповідальність за достовірність даних, зазначених замовником у декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації несе сам замовник, а орган державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані прийняти до розгляду подану замовником декларацію, перевірити повноту даних, зазначених у ній та прийняти рішення щодо проведення реєстрації декларації або щодо її повернення.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено правові та організаційні основи містобудівної діяльності. Процедуру виконання будівельних робіт визначено Порядком виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466.

Загальні засади прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно - будівельного декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Процедура подання декларації про готовність об`єкта до експлуатації та її визначені

Після отримання декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлового приміщення в житловий будинок за адресою АДРЕСА_3», перевіривши повноту даних Відповідачем було внесено до єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 № 92 інформацію з поданої декларації та присвоєно реєстраційний номер 13.

В зв`язку з означеним відповідач вважає свої дії правомірними.

Другий відповідач - державний реєстратор у відзиві на позовну заяву зазначає, що 12 травня 2017 року ОСОБА_1 було подано заяву про внесення змін до Державного реєстру прав, яка була зареєстрована державним реєстратором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі Реєстр) за № 22233985.

До заяви було додано наступні документи:

- ксерокопії паспорту та коду заявника, технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3, № 71 від 19.04.2017 року;

- експлуатації СМ13 від 28.04.2017 року видану Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області про реконструкцію нежитлового приміщення в житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 (дана декларація була отримана державним реєстратором з Єдиного реєстру документів, в порядку взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним реєстром документів).

Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 (далі - Порядок) від 25 грудня 2015 року державним реєстратором було:

встановлено відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженням; перевірено документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав Так згідно пункту 45 Порядку для державної реєстрації права власності у зв`язку з переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються: 1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Крім того, було проведено пошуки в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна, встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність підстав для відмови у державній реєстрації прав. Тобто, в Реєстрі на час розгляду заяви не було зареєстровано інших заяв та рішення/ ухвали суду про заборону вчинення реєстраційних дій, не зареєстровано обтяжень, не накладено арешту на приміщення та документи відповідали нормам чинного законодавства.

Так, здійснивши відповідні перевірки через пошуки в Реєстрі, перевіривши відсутність підстав для відмови в державній реєстрації прав передбачені ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором було прийняте рішення про внесення змін до Реєстру №35133772 від 12.05.2017, та проведено реєстраційні дії.

Також зазначає, що до компетенції державного реєстратора не входить перевірка можливості переведення нежитлового приміщення в житловий будинок, для цього існують відповідні компетентні органи.

Враховуючи вищевикладене, зазначає, що державний реєстратор провів державну реєстрацію згідно чинного законодавства на підставі документів виданих компетентними органами.

Господарський суд оцінивши подані сторонами документи та докази у справі приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено правові та організаційні основи містобудівної діяльності. Процедуру виконання будівельних робіт визначено Порядком виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466.

Загальні засади прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно - будівельного декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Процедура подання декларації про готовність об`єкта до експлуатації та її визначені порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктом, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 ( далі Порядок № 461 ).

Положеннями ч. 4 cт. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент прийняття до експлуатації закінченого будівництво об`єкту) визначено, що прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно - будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Датою прийняття в експлуатацію закінчено будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (ч. 5 ст. 39 Закону).

Відповідно до ч. 6 cт. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент прийняття до експлуатації закінченого будівництво об`єкту) інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи 28.04.2017 Управлінням Державної архітектурно - будівельної інспекції у Сумській області на ім`я ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та недоліків, а також порушень містобудівного законодавтсва була зареєстрована Декларація про готовність об`єкта до експлуатації за № СМ13.

Відтак Управлінням Державної архітектурно - будівельної інспекції у Сумській області, перевіривши та зареєструвавши Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за № СМ13 погодив, що реконструкція та прийняття в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт здійснювався без будь-яких порушень вимог законодавства.

В свою чергу в матеріалах справи відсутні докази оскарження дій Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Сумській області під час реєстрації декларації у 2017 році.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 2 п. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України унормовано, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених ст..31 цього Закону.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 3 та ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації.

Відтак, видана Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області про реконструкцію нежитлового приміщення в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3, державним реєстратором було прийнято рішення про внесення змін до реєстру № 35133772 від 12.05.2017 та проведено реєстраційні дії.

Водночас, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої Декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 465/1461/16-а від 02.10.2018, Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 916/1986/18 від 12.06.2019.

Відтак, суд не вбачає підставі підстави для скасування реєстрації Декларації про готовність до експлуатації об`єкта за № СМ13 від 28.04.2017

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

За визначенням, наведеним у п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційною дією є державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об`єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

За змістом ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. На кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості про: 1) нерухоме майно; 2) право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права; 3) інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав; 4) обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень. У разі відсутності відкритого на об`єкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих прав вносяться до спеціального розділу Державного реєстру прав, крім випадків, коли така державна реєстрація проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. Після відкриття на об`єкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень переносяться до такого розділу.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

За змістом ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор, зокрема:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником;

4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 15 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (у редакції, чинній до 22.06.2018) після здійснення пошуку у Державному реєстрі прав відомостей державний реєстратор розглядає заяву (запит) та оформляє відповідне рішення, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Отже, з наведених вище положень законодавства слідує, що записи (в тому числі записи про скасування державної реєстрації прав) до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого державним реєстратором рішення, якому, в свою чергу, присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

В рамках даної справи позивачем ставиться питання про скасування реєстрації змін, внесених 12.05.2017 державним реєстратором Стецківської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмилою В`ячеславівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер рішення : 35133772.

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, зазначаючи про скасування рішення державного реєстратора з індексним номером 35133772, позивачем не надано суду доказів в обґрунтування неправомірності прийнятого рішення.

Доказів оскарження незаконність відповідної реєстраційної дії саме порушенням з боку державного реєстратора під час її здійснення позивачем суду надано не було.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту протиправності прийняття державним реєстратором рішення індексний номер 315133772 про реєстрацію змін, внесених 12.05.2017 до Державного реєстру речових праві на нерухоме майно позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та скасування внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству.

Окрім цього, за змістом приписів ст. 16 Цивільного кодексу України, що кореспондуються за змістом зі статтею 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності права; визнання недійсними господарських угод; відновлення становища; припинення дій; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних і оперативно-господарських санкцій; установлення, зміни та припинення господарських правовідносин. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Поряд із тим, суд, застосовуючи на виконання ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, суд відзначає, що відповідно до положень ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11.09.1997 та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Водночас, відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відтак, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути тільки порушено у майбутньому і щодо якого не відомо, буде воно порушено чи ні. При цьому, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Поряд із тим, відповідно до ст. ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, за приписами ст. ст. 74, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, оскільки позивачем окрім іншого також не доведено того, що відповідачами порушені права позивача, за захистом яких останній звернувся до суду із даним позовом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 86, 129, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 20.01.2020.

Головуючий суддя С.В. Заєць

Суддя Є.А. Жерьобкіна

Суддя О.Ю. Соп`яненко