ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/2442/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.11.2019 про повернення зустрічної позовної заяви, прийняту суддею Желєзною С.П., м. Одеса,

у справі №916/2442/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистік"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект"

про стягнення 405 619,98 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистік" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача борг у загальній сумі 405619,98 грн, з яких: 384519,74 грн основної заборгованості, 19407,24 грн пені та 1693 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором оренди вагонів №аva01/g/02 від 08.02.2019.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 03.09.2019 відкрито провадження у справі №916/2442/19.

27.11.2019 до місцевого господарського суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" б/н від 26.11.2019 (вх.№3640/19 від 27.11.2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистік", в якій позивач за зустрічним позовом просив суд визнати недійсними договір оренди вагонів №аva01/g/02 від 08.02.2019 та укладені до вказаного договору додаткові угоди №1 від 08.02.2019, №2 від 28.03.2019, №3 від 11.04.2019 і №4 від 17.04.2019.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що під час укладення договору оренди вагонів №аva01/g/02 від 08.02.2019 та оспорюваних додаткових угод до вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистік" навмисно ввело в оману Товариство з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема, щодо можливості у будь-який момент змінити орендні ставки в залежності від коливань ринку. Крім того, позивач за зустрічним позовом наголошує на тому, що, укладаючи від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистік" договір оренди вагонів №аva01/g/02 від 08.02.2019, директор останнього діяв з перевищенням повноважень.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.11.2019 у справі №916/2442/19 (суддя Желєзна С.П.) вказану зустрічну позовну заяву повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" без розгляду.

Зазначена ухвала суду першої інстанції мотивована неповажністю наведених Товариством з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" причин пропуску строку на подання зустрічного позову у даній справі.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.11.2019 про повернення зустрічної позовної заяви у справі №916/2442/19 скасувати та вирішити питання щодо можливості відкриття провадження за зустрічною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" для її спільного розгляду з первісним позовом у даній справі.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що місцевий господарський суд під час постановлення оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку щодо неповажності причин пропуску відповідачем строку на подання зустрічного позову у даній справі. Апелянт також зауважує на тому, що, встановивши недоліки поданого останнім зустрічного позову, суд першої інстанції в силу вимог процесуального закону повинен був залишити вказаний зустрічний позов без руху та надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" строк для усунення таких недоліків, при цьому передчасне повернення зустрічного позову з формальних підстав призвело до необґрунтованого обмеження відповідача у праві на доступ до правосуддя.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною другою статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що у даній справі оскаржується ухвала суду, зазначена в пункті 6 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України, то її перегляд за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, зазначеною ухвалою апеляційного господарського суду встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено сторонам про їх право у строк до 26.12.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

У межах визначеного апеляційним господарським судом строку Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистік" надало відзив на апеляційну скаргу б/н від 24.12.2019 (вх.№4646/19/Д2 від 27.12.2019), в якому зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду без змін. Зокрема, у вказаному відзиві позивач зауважує на тому, що подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" зустрічного позову у даній справі зі значним пропуском процесуального строку, беручи до уваги невідповідність цього позову вимогам процесуального закону та його штучний характер, який виражається у тому, що зміст останнього не містить питань про порушення прав відповідача, а фактично зводиться до незгоди з вимогами первісного позову, свідчить про умисне затягування розгляду справи та суперечить завданням господарського судочинства.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект", місцевий господарський суд дійшов висновку, що остання подана з порушенням вимог частини першої статті 180 Господарського процесуального кодексу України, при цьому зазначені позивачем за зустрічним позовом причини пропуску строку на його подання не є поважними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В силу приписів статті 46 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Таким чином, зустрічний позов це позов, що подається відповідачем до позивача для одночасного розгляду з первісним позовом. Право подання зустрічного позову має лише відповідач.

Згідно з частинами другою-шостою статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема і процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного руху судового процесу. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Чинне процесуальне законодавство не допускає довільного, необмеженого у часі права на пред`явлення зустрічного позову. Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подання зустрічних позовних заяви, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність господарських процесуальних правовідносин, з однієї сторони, і можливість повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду з дотримання принципу процесуальної економії, з іншої.

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (частина перша статті 180 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною восьмою статті 165 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Отже, порядок пред`явлення зустрічного позову визначено статтею 180 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено диспозитивну норму щодо права відповідача на стадії підготовчого провадження на подання зустрічного позову у строк для подання відзиву - строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, фактично до підготовчого засідання в господарському суді першої інстанції.

Таким чином, право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, встановлених процесуальним законом, відтак повернення заявникові зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог частин першої, другої статті 180 Господарського процесуального кодексу України, не може вважатися обмеженням доступу до суду.

Саме таку правову позицію Верховного Суду викладено в постанові від 07.11.2018 у справі №910/3242/18.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.09.2019 відкрито провадження у даній справі та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву.

Копію вищезазначеної ухвали Товариством з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" було отримано 09.09.2019, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.І а.с.113).

За таких обставин, кінцевий строк для подання відповідачем зустрічної позовної заяви у даній справі сплив 24.09.2019, між тим суд апеляційної інстанції вбачає, що зустрічний позов Товариством з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" подано 27.11.2019, про що свідчить проставлений на ньому штамп вхідної кореспонденції Господарського суду Одеської області.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" не дотримано встановленого процесуальним законом порядку пред`явлення зустрічного позову у зв`язку з пропуском строку для вчинення вказаної процесуальної дії, однак останнім у прохальній частин зустрічного позову заявлено клопотання про поновлення вказаного строку.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк виступає одним з ключових елементів господарсько-процесуальної форми, що направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження господарського процесу у визначених процесуальним законодавством часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз Господарського процесуального кодексу України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи, також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків, оскільки з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

За умовами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотанням про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

Європейський суд з прав людини у справі "Бочаров проти України" наголошує на тому, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Між тим, апеляційний господарський суд вбачає, що у матеріалах справи відсутні та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" до суду першої інстанції не подано жодного належного у розумінні приписів статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказу на підтвердження існування об`єктивно непереборних та незалежних від волевиявлення відповідача обставин, які б зумовлювали неможливість або істотні труднощі для пред`явлення зустрічного позову у даній справі.

Посилання скаржника на те, що про необхідність подання зустрічного позову у даній справі останній дійшов висновку лише після отримання заперечень позивача щодо відсутності у відповідача права ініціювати процедуру внесення змін до договору у зв`язку зі зміною орендних ставок на ринку, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки, як обґрунтовано зауважив місцевий господарський суд, підставою для звернення відповідача до суду з зустрічним позовом є порушення або невизнання його прав, а не заперечення викладених ним доводів іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що процесуальний строк для пред`явлення зустрічного позову, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, забезпечує оперативність судочинства, виступає дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи та спрямований на недопущення зловживання процесуальними правами, проте Товариство з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" не проявило необхідної старанності та, звертаючись з зустрічним позовом поза визначеним законом строком, не надало до суду переконливих доказів на підтвердження наявності у нього перешкод для реалізації права на звернення з таким позовом сумлінно та своєчасно, тобто з урахуванням періоду часу, який об`єктивно необхідний для підготовки зустрічної позовної заяви, відтак несвоєчасне подання зустрічного позову зумовлене лише волевиявленням самого відповідача, тобто має суб`єктивний характер, що не є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки в силу частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доводи апелянта стосовно того, що, виявивши недоліки зустрічного позову, місцевий господарський суд повинен був залишити зустрічний позов без руху та надати відповідачу строк для усунення недоліків такого позову, спростовуються приписами частини шостої статті 180 Господарського процесуального кодексу України, якою конкретно передбачені наслідки подання зустрічної позовної заяви з порушенням вимог частини першої цієї статті, а саме: з порушення процесуального строку на вчинення вказаної процесуальної дії, у вигляді повернення зустрічної позовної заяви.

Зазначений висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.03.2019 у справі №910/9254/18 та ухвалі від 16.12.2019 у справі №922/2385/19.

Водночас колегія суддів роз`яснює скаржнику, що повернення зустрічної позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку та наголошує, що право особи подати позов може бути реалізовано лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

З огляду на викладене та враховуючи те, що доводи скаржника стосовно порушення Господарським судом Одеської області норм права при прийнятті оскаржуваної ухвали від 28.11.2019 про повернення зустрічної позовної заяви у справі №916/2442/19 не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.11.2019 про повернення зустрічної позовної заяви у справі №916/2442/19 без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.01.2020.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук