ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
20 січня 2020 року Справа № 902/335/19
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Грязнов В.В.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 19 вересня 2019 року в справі №902/335/19 (суддя - Нешик О.С.)
до Публічного акціонерного товариства "Жорнище"
про визнання рішення недійсним
ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернулася до Господарського суду Вінницької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Жорнище» (надалі - Відповідач) про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів Відповідача, оформленого протоколом № 1 від 22 березня 2019 року в частині змін найменування Відповідача на Приватне акціонерне товариство та в частині визначення осіб, уповноважених на підписання нової редакції Статуту Відповідача та на здійснення дії з державної реєстрації Статуту в новій редакції, на звернення до державного реєстратора з метою реєстрації змін до установчих документів Відповідача в ЄДР.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 19 вересня 2019 року позовну вимогу задоволено частково.

Визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів Відповідача, що оформлено протоколом №1 від 22 березня 2019 року, в частині зміни найменування публічного акціонерного товариства Відповідача на приватне акціонерне товариство (питання №8 порядку денного позачергових загальних зборів Відповідача).

В частині позовних вимог про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів Відповідача, що оформлено протоколом №1 від 22 березня 2019 року, в частині визначення осіб, уповноважених на підписання нової редакції статуту товариства та на здійснення дій з державної реєстрації статуту в новій редакції, на звернення до державного реєстратора з метою реєстрації змін до установчих документів товариства в ЄДР (питання №10 порядку денного позачергових загальних зборів Відповідача) - відмовлено.

Позивач не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (том 2, а.с. 3-12), в якій з підстав, висвітлених в ній, просив суд рішення місцевого господарського суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовної вимоги Позивача та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 грудня 2020 року в даній справі апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Господарського суду Вінницької області від 19 вересня 2019 року змінено в частині розподілу судових витрат, виключивши пункт 4 резолютивної частини рішення та виклавши пункт 5 резолютивної частини рішення в редакції, зазначені в резолютивній частині постанови. В решті рішення Господарського суду Вінницької області від 19 вересня 2019 року залишено без змін.

9 січня 2020 представник Позивача подав до канцелярії суду заяву про ухвалення додаткової постанови щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача судових витрат у вигляді відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Розглянувши таку заяву колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 квітня 2019 року між Адвокатським бюро "Якименко та партнери" та Позивачем було укладено договір від 26 квітня 2019 року про надання правової допомоги (том 1, а.с. 156).

Відповідно до умов Договору про надання правової допомоги Позивач доручає, а Адвокатське бюро "Якименко та партнери" приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання: надання клієнту правову допомогу щодо надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, відзивів на позов, претензій, позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва та захисту інтересів клієнта у судах під час здійснення господарського судочинства з будь яких питань.

Відповідно до пункту 2.2 договору вартість 1 години часу витраченої на надання послуг становить 500 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги; том 1, а.с. 157) бюро надало клієнту такі послуги: складання позовної заяви, письмових пояснень (з посиланням на практику Верховного Суду), складання відповіді на відзив по судовій справі. У пункті 2 такого акту зазначено кількість часу витраченого на кожне завдання та зазначено, що загальна вартість наданих послуг становить 10 000 грн.

Також, представником Позивача було долучено до матеріалів справи квитанцію від 18 жовтня 2019 року № 564 на суму 5 000 грн та квитанцію № 5214/49 від 18 жовтня 2019 року на суму 5000 грн (том 2, а.с. 17-18), а також акт оплати послуг з правової допомоги відповідно до Договору про надання правової допомоги від 18 жовтня 2019 року (том 2, а.с. 19).

Згідно з приписами статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

В свою чергу пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України):

подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

В силу дії статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В свою чергу частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Частинами 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічні правові висновки про застосування норм процесуального права щодо співмірності судових витрат викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року в справі №922/445/19, які враховуються апеляційним господарським судом в силу частини 4 статті 236 ГПК України.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які заяви Відповідача, котрі б заперечували розмір судових витрат на правничу допомогу, визначений представником Позивача.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, з огляду на усе вищеопсиане, Позивач згідно з положеннями статті 74 ГПК України довів надання йому адвокатом Кравчук М.О. зазначених послуг у суді першої та апеляційної інстанції .

Водночас, колегія суддів констатує, що частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції було частково задоволено позовні вимоги Позивача (так як і частково задоволено апеляційну скаргу Позивача), колегія суддів у правовому полі дії частини 4 статті 129 ГПК України, вважає за необхідне частково задоволити заяву представника Позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи ці критерії розумності та співрозмірності судових витрат, а також враховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи і не спростований Відповідачем факт надання адвокатом Кравчук М.О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 24 квітня 2019 № 4, ордер на надання правової допомоги серія АВ №1001355 від 21 жовтня 2019 року) професійної правничої допомоги у цій справі із врахуванням часткового задоволення позовної вимоги, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення заяви представника Позивача, а саме відповідно розміру задоволених позовних вимог (із оскаржуваних двох пунктів протоколу-скасовано лише один пункт) та стягує з Відповідача на користь Позивача 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись стяттми 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 (підписану представником Кравчук М.О.) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №902/335/19 задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Жорнище" (вул. Бойка, буд. 17, с. Жорнище, Іллінецький район, Вінницька область, 22721, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 5000 грн судових витрат у вигляді відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

3. Господарському суду Вінницької області видати відповідний наказ.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

6. Справу № 902/335/19 повернути Господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Грязнов В.В.