ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" січня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1599/18

Господарський суд Одеської області у складі:

Головуючий суддя Гут С.Ф.

Суддя Д`яченко Т.Г.

Суддя Погребна К.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача-1: Єнчева О.О., довіреність;

Від відповідача-2: не з`явився;

Від третьої особи: не з`явився;

розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Серком Лімітед», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство (надалі - ПАТ) «Банк Петрокоммерц-Україна», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Фінансова компанія «Централ Капітал» та Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Серком Лімітед» про визнання за ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,096 га, кадастровий номер :02:001:2360, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та витребування із чужого незаконного володіння зазначеної земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.08.2018р. залишено позовну заяву ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» без руху та надано позивачу строк на подання до суду доказів доплати судового збору у встановленому судом розмірі.

28 серпня 2018р. до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.09.2018р. відкрито провадження у справі було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу прийнято розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на « 20» вересня 2018 р. о 11:00 год. та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

18 вересня 2018р. до Господарського суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву від ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал».

Ухвалою Господарського суду Одеської від 20.09.2018р. відкладено підготовче засідання на « 11» жовтня 2018 р. о 09:30 год.

24 вересня 2018р. до Господарського суду Одеської області надійшла відповідь на відзив від позивача.

Крім того, 24.09.2018р. до Господарського суду Одеської області надійшли письмові пояснення від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

11 жовтня 2018р. до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та заперечення від відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.10.2018р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче провадження на « 08» листопада 2018 р. об 11:00 год.

16 жовтня 2018р. до Господарського суду Одеської області надійшли письмові пояснення від позивача.

05 листопада 2018р. до Господарського суду Одеської області надійшли письмові пояснення від ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08 листопада 2018р. відкладено підготовче засідання на «29» листопада 2018 р. о 09:30 год.

22 листопада 2018р. до Господарського суду Одеської області надійшли заперечення від ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.11.2018р. призначено справу №916/1599/18 до колегіального розгляду.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 29.11.2018р. справу №916/1599/18 передано на розгляд наступному складу суду: головуючий суддя Гут С.Ф., судді Невінгловська Ю.М. та Літвінов С.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.11.2018р. прийнято справу № 916/1599/18 до колегіального розгляду у складі: головуючий суддя Гут С.Ф., судді Невінгловська Ю.М. та Літвінов С.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.12.2018р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на « 12» лютого 2019 р. об 11:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.02.2019р. відкладено підготовче засідання на « 20» лютого 2019 р. о 16:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.02.2019р. залишено позовну заяву ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» без руху на встановлено позивачу строк на подання до суду доказів доплати судового збору у встановленому судом розмірі.

06 березня 2019р. до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви від позивача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.03.2019р. прийнято справу №916/1599/18 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Гут С.Ф., судді Рога Н.В., Погребна К.Ф. та призначено підготовче засідання на « 03» квітня 2019 р. об 11:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04 квітня 2019 р. призначено підготовче засідання на « 18» квітня 2019 р. о 15:45 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18 квітня 2019р. відкладено підготовче засідання на « 07» травня 2019 р. о 16:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.05.2019р. призначено у справі №916/1599/18 судову оціночно-земельну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: «Яка ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,096га, кадастровий номер :02:001:2360, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що розташована за адресою:, з урахуванням її стану на момент проведення оцінки земельної ділянки від 23.07.2015р. для укладання Договору купівлі продажу земельної ділянки від 02.09.2015р.?» та зупинено провадження у справі.

18 червня 2019р. канцелярії суду від директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Рувіна О.Г. надійшов лист та клопотання судового експерта Костіна О.В. про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.05.2019 р. по справі № 916/1599/18 надати додаткові матеріали.

Ухвалою Господарського суду від 01.07.2019р. поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на « 05» липня 2019р. о 11:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.07.2019р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на « 18» липня 2019 р. о 11:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2019р. клопотання експерта задоволено, надано згоду судовому експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України у справі №916/1599/18 на проведення експертизи у термін понад 90 днів, зупинено провадження у справі та направлено матеріали справи до експертної установи.

19 серпня 2019р. до канцелярії суду від директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Рувіна О.Г. надійшов лист з клопотанням експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Костіна О.В. та Бориса О.О. за (вх.ГСОО№2-3877/19) про забезпечення обстеження об`єкта дослідження та уточнення щодо питання поставленого на вирішення оціночно-земельної експертизи. 16.09.2019 року до канцелярії Господарського суду Одеської області надійшли матеріали справи № 916/1599/18.

Приймаючи до уваги перебування судді Рога Н.В. у відпустці з 02.09.2019р. по 02.10.2019р. включно, з метою дотримання процесуальних строків, розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області №429 від 17.09.2019р. призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1599/18. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 17.09.2019 р. для розгляду справи № 916/1599/18 визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Гут С.Ф., судді Д`яченко Т.Г., Погребна К.Ф.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.09.2019р. справу №916/1599/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Гут С.Ф., судді Д`яченко Т.Г., Погребна К.Ф. та призначено підготовче засідання на « 22» жовтня 2019 р. о 09:45 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.10.2019р. відкладено підготовче засідання на « 04» листопада 2019 р. о 15:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.11.2019р. відкладено підготовче засідання на « 21» листопада 2019 р. о 12:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.11.2019р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче провадження на « 09» грудня 2019 р. о 12:30 год.

09 грудня 2019р. до Господарського суду Одеської області від ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2019р. закрито підготовче провадження у справі №916/1599/18 із призначенням справи до судового розгляду по суті на « 23» грудня 2019 р. о 13:45 год.

23 грудня 2019р. в судовому засіданні оголошено перерву до 15 січня 2020р. до 14:30.

15 січня 2020 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено рішення.

Позивач - ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач - ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал», заперечує проти позовних вимог, просить відмовити у їх задоволенні.

Відповідач - ТОВ «Серком Лімітед», не забезпечив явку свого уповноваженого представника в судові засідання, тоді як ухвали суду направлялися за належною адресою відповідача.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідач - ТОВ «Серком Лімітед», відзив на позовну заяву не надав, свого права на захист не використав. За приписами ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Позивач зазначає, що 24.07.2015р. між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» (далі - Продавець) та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» (далі - Покупець) укладено Попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Є.В. та зареєстрований в реєстрі за №2289.

Згідно Попереднього договору продавець зобов`язується до 10.09.2015р. укласти з Покупцем договір купівлі-продажу та передати належному йому земельну ділянку площею 0,096га, за ціною 290 100грн. за умови повної оплати покупцем ціни земельної ділянки, визначеної цим договором.

24.07.2015р. між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» укладено Договір застави майнових прав №3702/840-3-3.

Згідно договору застави ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» для забезпечення повного і своєчасного виконання основного зобов`язання за Попереднім договором від 24.07.2015р. зареєстрований в реєстрі за №2289, надав у заставу майнові права, які належать Заставодавцю на підставі Договору №3702/840 від 17.07.2015р. «Договір банківського вкладу», в частині що дорівнює 13 176,96 дол.США, що еквівалентно 290 100,00 грн. за офіційним курсом НБУ, в тому числі складаються з права вимоги повернення вкладу та права вимоги відсотків, які нараховані/будуть нараховані Заставодержателем згідно з умовами Договору банківського вкладу.

В подальшому, 02.09.2015р. між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» укладено Договір купівлі продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Є.В. та зареєстрований в реєстрі за №2558.

Відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р. ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» продав ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельну ділянку загальною площею 0,096 га, кадастровий номер :02:001:2360, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, у межах: від «А» до «Б» - землі гр. ОСОБА_1 ; від «Б» до «В» - землі Фонтанської сільської ради; від «В» до «Г» - землі Фонтанської сільської ради; від «Г» до «А» - землі гр. ОСОБА_2

Право власності на об`єкт продажу зареєстровано за продавцем 25.03.2013р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 9166000, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:27.

Пунктом 3 Договору передбачено, що балансова вартість об`єкта продажу, згідно довідки продавця за вих.№20-07/1666 від 02.09.2015р., складає 67 200грн.

Згідно висновку про вартість майна складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Вектор Оцінки» ринкова вартість майна об`єкта оцінки склала 290 100грн.

Згідно п.4 Договору продаж цієї земельної ділянки вчинено за 290 100грн., які продавець одержав повністю до підписання цього договору.

Списання відбулося згідно різновалютного меморіального ордеру №31757421 від 31.08.2015р. в розмірі 13 693,37 дол. США, що еквівалентно 290 100,00 грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.03.2016р. №169 «Про віднесення ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.03.2016р. №368 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

На виконання повноважень делегованих Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» Гулей Олександром Івановичем відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснено перевірку правочинів (договорів) на предмет їх нікчемності.

Так, за результатами перевірки правочинів було виявлено низку угод, які призвели до зменшення активів банку, зниження його платоспроможності, укладених з наданням пільг окремим кредиторам, тощо, тобто правочинів, які є нікчемними у відповідності до ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб».

Зокрема, за результатами перевірки правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року, а саме, з 18.03.2015р. по 17.03.2016р., наказом №60 від 15.04.2016р. на підставі п.3 та п.2 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено нікчемність Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р., укладеного між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» виходячи з наступного.

Відповідно до рецензії вих.№732/2 від 10.11.2016р. на звіт про експертно грошову оцінку земельну ділянку кадастровий номер :02:001:2360, за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Вектор Оцінки», висновок рецензента був таким: звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і мас значні недоліки, що вплинули па достовірність оцінки.

Зокрема, згідно звіту вих.№730 від 10.11.2016р. про експертну грошову оцінку, нерухомого майна - земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер :02:001:2360, власником якої є ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Українська Експертна Група», сертифікат №449/16, виданий 17.06.2016р. Фондом майна України (оцінювач Є.І.Душинський, кваліфікаційне свідоцтво ФДМУ та ПУБ МФ №6766 від 14.03.2009р. та В.О. Антонов, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, з експертно грошової оцінки земельних ділянок, видане ДКУ із земельних ресурсів та НАУ, серія АК №00740 від 29.09.2008р.), встановлено, що ринкова вартість об`єкту оцінку станом па 23.07.2015р. становила 381 788грн.

Таким чином, позивач дійшов висновку, що нерухоме майно - земельна ділянка загальною площею 0,096 га, кадастровий номер :02:001:2360, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, відчужено за ціною 290 100грн., в той час як ринкова вартість складала 381 788грн., що на 91 688грн. менше від ринкової вартості, що становить 24,01%.

Отже право власності на земельну ділянку за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р. відчужено банком на користь ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» за ціною нижчою від ринкової вартості нерухомого майна, що перевищує 20%.

Так, позивач зазначає, що відповідно до приписів п.2 та п.3 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у томі числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у випадку, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому до умов договору.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, шо одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.»

На підставі вищенаведеного, враховуючи нікчемність правочину, до ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал» право власності за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р., не перейшло на земельну ділянку загальною площею 0,096 га, кадастровий номер :02:001:2360, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правовику на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, шо існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Так, 17.05.2016р. на адресу ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» цінним листом з описом вкладенням було відправлено повідомлення про нікчемність правочину з вимогою негайно повернути банку майно, отримане за нікчемним Договором та забезпечити безперешкодне скасування записів внесених в державні реєстри щодо земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,096 га, кадастровий номер :02:001:2360, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до даних позивача, ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» вказане повідомлення отримало 25.05.2016р., однак, станом на дату звернення до суду з позовною заявою вимога позивача відповідачем не виконана.

Щодо позовних вимог, заявлених до ТОВ «Серком Лімітед», позивач зазначає, що відповідно до інформаційної довідки №92828190 від 25.07.2017р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником земельної ділянки було ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал».

Однак, з інформаційної довідки №131545770 від 20.07.2018р. позивачу стало відомо, що земельна ділянка 28.02.2018р. була відчужена ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» на користь ТОВ «Серком Лімітед».

У зв`язку з нікчемністю Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р. до ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» не перейшло право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:2360, про що ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» було належним чином повідомлено, отже, враховуючи наслідки нікчемності договору, до ТОВ «Серком Лімітед» право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:2360, також не перейшло.

Відповідач - ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал», заперечує проти позовних вимог та зазначає, що підставою для звернення ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» з позовною заявою став наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» №60 від 15.04.2016р., яким визнано нікчемним Договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 02.09.2015р. між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал».

Однак, на думку відповідача, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 11.04.2018р., вказаний наказ є внутрішнім документом банку та не породжує жодних обов`язків для контрагентів банку, в тому числі і для ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал».

Крім того, відповідач зазначає, що підставою для видачі наказу №60 від 15.04.2016р. стало те, що земельна ділянка була продана за ціною, яка більше ніж на 20% нижча від ринкової. На підтвердження вказаної обставини позивач посилається на рецензію від 10.11.2016р. №732/2 та звіт №630 від 10.11.2016р.

Однак, відповідач зауважує на тому, що вказана рецензія та звіт датовані листопадом 2016р., що не могло стати підставою для прийняття наказу №60 від 15.04.2016р.

Крім того, відповідач ставить під сумнів звіт №730 від 10.11.2016р., адже, відповідно до його змісту, датою проведення оцінки є 23.07.2015р., при цьому звіт складено 10.11.2016р. однак, станом на 23.07.2015р. суб`єкт оціночної діяльності, який складав звіт, не мав права на здійснення такої діяльності, так як він отримав сертифікат суб`єкта оціночної діяльності лише 17.06.2016р.

Отже, наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» №60 від 15.04.2016р. ґрунтується на припущеннях, адже, матеріали справи не містять доказів здійснення дій, направлених на перевірку правочинів у квітні 2016р.

ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал», також, зазначає, що відповідно до п.1 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється.

Положення вказаного розділу, зокрема, ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не передбачають право уповноваженої особи на ліквідацію забезпечувати перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, оскільки вказана процедура станом на початок ліквідації мала бути вже завершена.

Підстав для застосування ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за аналогією до Діяльності Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію відсутні.

Відповідач зазначає, що за змістом ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» право визнання правочинів нікчемними не є абсолютним, а кореспондується обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочинів недостатньо для визнання їх такими.

Вказане, на думку відповідача, свідчить про необґрунтованість наказу №60 від 15.04.2016р. та на те, що такий наказ прийнято з перевищенням компетенції Уповноваженої особи Фонду.

Крім зазначеного, ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» зазначає, що відповідно до п.3 Договору купівлі-продажу земельної ділянки балансова вартість об`єкта продажу, згідно довідки Продавця за вих. №20-07/1666 від 02.09.2015р. становить 67 200грн.

Таким чином, ціна, встановлена в Договорі в 4 рази перевищує балансову вартість предмету договору, що, на думку відповідача, спростовує доводи позивача в повному обсязі.

Третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, підтримує позовну заяву в повному обсязі та зазначає, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.03.2016 р. №169 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.03.2016р. №368 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 18.03.2016р. до 17.04.2016р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гулею Олександру Івановичу строком на один місяць з 18.03.2016р. до 17.04.2016р. включно.

Так, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 13.04.2016р. №505 про продовження строків тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» з 18.04.2016р. до 22.04.2016р. включно.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 21.04.2016р. №280 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 22.04.2016р. №561 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно вказаного рішення розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» з 22.04.2016р. до 21.04.2018р. включно, призначено уповноважену особо Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», визначені статтями 37, 38, 4752, 521, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гулею Олександру Івановичу на два роки з 22.04.2016р. до 21.04.2018р. включно.

Третя особа, посилаючись на ч.3 ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначає, що відносини, що виникають у зв`язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного Банку України.

Зокрема, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, 24 липня 2015р. між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» укладено Попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Є.В. та зареєстрований в реєстрі за №2289.

02 вересня 2015р. між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» укладено Договір купівлі продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Є.В. та зареєстрований в реєстрі за №2558.

Статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, а саме Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення: правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових,д;ій; відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язані перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Таким чином, на виконання повноважень делегованих Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» Гулей О.І. відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснено перевірку правочинів (договорів) на предмет їх нікчемності.

За результатами перевірки правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року, а саме, з 18.03.2015р. по 17.03.2016р. наказом №60 від 15.04.2016р. на підставі п.3 та п.2 ч.3 ст.38 Закону встановлено нікчемність Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р., укладеного між ПАТ «Банк Петрокомйерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал», а саме нерухомого майна: земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,096 гектара, кадастровий номер :02:001:2360, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Є.В. та зареєстровано в реєстрі № 2558.

Підставою визнання нікчемним правочину стало те, що право власності на земельну ділянку за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р. відчужено банком за ціною нижчою від ринкової вартості нерухомого майна, що перевищує 20%, що підпадає під п.3 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На підставі вищенаведеного, третя особа вважає, що уповноважена особа діяла в межах своїх повноважень, передбачених ст.ст. 27, 37, 38 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач - ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», у відповіді на відзив на позовну заяву зазначає, що твердження відповідача щодо того, що підставою звернення до суду з позовом став наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» №60 від 15.04.2016р., яким визнано нікчемним Договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 02.09.2015р., є хибними. Так як позивач не посилається на наказ №60 від 15.04.2016р. як на підставу звернення до суду з позовом, тоді як банк зазначає хронологію подій, що відбувалася та передувала виявленню ознак нікчемності Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р. з додаванням належним доказів.

Так, позивач зазначає, що підставою звернення з позовом є не наказ №60 від 15.04.2016р., а те, що за результатами перевірки правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року, а саме, з 18.03.2015 р. по 17.03.2016 р., виявлено ознаки нікчемності Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р. укладеного між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал», нерухомого майна: земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,096 гектара, кадастровий номер :02:001:2360, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Є.В. та зареєстровано в реєстрі № 2558, що відповідають приписам п.3 та п.2 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Перевірку спірного нікчемного договору було здійснення оскільки він входить в один рік до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет його нікчемності.

Крім того у 2015 році банк уклав цілу низьку нікчемних договір з ТОВ «ФК «Централ Капітал», що призвело до банкрутства позивача.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач акцентує увагу суду на рецензії від 10.11.2016р., однак, банк вважає підставою нікчемності невідповідність Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р. приписам п.3 ч.3 ст.38 Закону, у зв`язку з тим, що земельна ділянка була продана за ціною на 20 % нижче від ринкової вартості, що було встановлено згідно звіту вих.№730 від 10.11.2016р. та становила 381 788грн. що на 24,1% різниться з сумою з звіту про експертно-грошову оцінку земельної ділянки складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Вектор оцінки».

Позивач зазначає, що рецензування звіту про оцінку майна полягає в його критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів. Саме рецензування звіту з оцінки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки.

Таким чином замовлена рецензія від 10.11.2016р. не встановлює ринкову вартість об`єкта нерухомості, як це зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, а підтверджує факт того, що визначена при укладенні Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р. ціна на підставі звіту про експертно-грошову оцінку земельної ділянки, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Вектор оцінки», була неправильно визначена, що було встановлено рецензентом.

Щодо різниці в часі між рішенням про нікчемність договору у квітні 2016р. та рецензією, що датована 10.11.2016р., то рецензія, на думку позивача, є додатковим заходом, висновок про різницю вартості продажу майна, було зроблено на підставі самого звіту, де прослідковується що вона складала 24,1%.

Щодо тверджень відповідача про те що вказаний висновок взагалі не може братися до уваги під час винесення рішення не може вважатися письмовим доказом, оскільки викликає сумніви щодо його достовірності, оскільки на момент проведення оцінки, тобто, 23.07.2015р., суб`єкт оціночної діяльності навіть не мав сертифікату, позивач зазначає, що згідно чинного законодавства не існує обмежень щодо оцінювача, що він не мав права проводити оцінку у зв`язку з відсутність сертифіката, оскільки потрібно розрізняти дата проведення оцінки, і дата складення звіту. Зокрема, станом на дату складення звіту, суб`єкт оціночної діяльності мав сертифікат №449/16, виданий 17.06.2016р., який надав йому права складення звіту та встановити, яка була вартість об`єкта оцінки станом на 23.07.2015р.

Щодо тверджень відповідача, що згідно балансової вартості об`єкта продажу його ціна складала 67 200грн., у зв`язку з чим, відповідачем було сплачено в чотири рази більше балансової вартості, ніж ціна яку було визначено в Договорі, позивач зазначає, що згідно чинного законодавства балансова вартість не може бути підставою для визначення ціни при укладанні Договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Позивач - ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», на підставі вищенаведеного підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач - ТОВ «Фінансова компанія «Централ капітал», в запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву наполягає на тому, що уповноваженою особою Фонду було прийнято рішення, яке ґрунтувалось на припущеннях та станом на 15.04.2016р. не було здійснено дій щодо перевірки даного говору купівлі-продажу. Повідомлення про нікчемність правочину від 17.05.2016р., яке було направлено ТОВ «ФК «Централ Капітал» не містило жодного доказу, який би підтверджував правомірність вимог уповноваженої особи щодо повернення майна.

На думку відповідача, докази нікчемності Договору купівлі-продажу були отримані лише 10.11.2016р., тобто у наказі №60 від 15.04.2016р. міститься інформація про нікчемність Договору купівлі-продажу між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «ФК «Централ Капітал», яка не підтверджується жодним доказом, а тому є необґрунтованою, а вищезазначену рецензію на звіт було здійснено з пропущенням строку запровадження тимчасової адміністрації.

Так, згідно висновку про вартість майна складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Вектор Оцінки» ринкова вартість майна об`єкта оцінки склала 290 100грн., зазначений висновок не був оскаржений жодною зі сторін правочину.

Крім того, оплата за даним договором теж відбулася, що не оскаржувалось позивачем. За таких умов, сторонами виконані умови договору, право власності перейшло до ТОВ «ФК «Централ Капітал» за Договором купівлі-продажу, який не оскаржувався жодною зі сторін правочину.

Крім того, відповідач не погоджується з позицією позивача щодо того, що рецензія має вищу доказову силу та пріоритет ніж оціночний висновок, що був підготовлений для купівлі-продажу, та в судовому порядку також не оскаржувався.

Відповідач, також, не погоджується з посиланням позивача на ст.13 Закону України «Про оцінку земель» та наступне твердження, що балансова вартість не може бути підставою для визначення ціни при укладанні Договору купівлі-продажу земельної ділянки, та що продавцем був банк.

У статті 13 Закону України «Про оцінку земель» чітко встановлено перелік випадків, в яких експертна грошова оцінка проводиться та вказано, що у всіх інших випадках грошова оцінка земельних ділянок може проводитись за згодою сторін, а пункт на який посилався позивач стосується лише земель комунальної та державної власності.

Відповідачем в обґрунтування своєї позиції було надано до матеріалів справи Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 24.07.2019р., складений Окрепкою А.І., кваліфікаційне свідоцтво оцінювача з експертної грошової оцінки земельних ділянок видане Державним агентством земельних ресурсів та Національний аграрним університетом 25.05.2013р. АК№ 01162 з метою визначення ринкової вартості земельної ділянки, відповідно до якого станом на 23.07.2015р. вартість земельної ділянки площею 0,0960 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:2360 становила 246 680грн.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р. між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «ФК «Централ Капітал» було укладено із держанням усіх вимог законодавства щодо укладання правочинів, договорів купівлі-продажу та встановлення ціни щодо предмету договору, доводи позивача гуртуються на припущеннях, а дії ТОВ «ФК «Централ Капітал» є законними.

Відповідач - ТОВ «ФК «Централ Капітал», на підставі вищенаведеного, заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, просить відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, фізичні особи - підприємці, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Отже, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

У відповідності до ч. 1 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. (ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому, ст.12 Цивільного Кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 174 Господарського Кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно до ч.ч. 1,2 ст. 202 Цивільного Кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Як встановлено судом, позовні вимоги ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», заявлені до ТОВ «ФК «Централ Капітал» та ТОВ «Серком Лімітед», направлені на визнання за ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,096 гектара, кадастровий номер :02:001:2360, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та витребування із чужого володіння зазначеної земельної ділянки, у зв`язку з нікчемністю Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р. в силу п.2 та п.3 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Положеннями статей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд. Отже, власнику належать права володіння, користування та розпорядження річчю та здійснення будь-яких дій прямо не заборонених нормами закону.

Згідно зі статтею 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно положень ч. 4 ст. 41 Конституції України, які кореспондуються з положеннями ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Діючим законодавством встановлено способи захисту права власності. Одним із таких способів захисту є визнання права власності у судовому порядку.

Так, за приписами статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, зазначений спосіб матиме відповідні правові підстави лише у випадку, коли особа, що звертається, володіє необхідним статусом - статусом власника та зазначений статус ґрунтується на беззаперечних доводах по відношенню до інших осіб. Проте, у випадку, якщо щодо власності у іншої особи існують претензії, відповідно, виникає спір, що може бути вирішений у судовому порядку. У такому випадку саме на суд покладається обов`язок захисту права власності.

Таким чином, рішення суду про визнання права власності, прийняте за результатами розгляду спору, в силу статті 392 Цивільного кодексу України, є правозахисним актом і спрямоване на захист наявного у позивача права власності. При цьому, момент виникнення права власності не залежить від набрання рішенням законної сили, оскільки підставою для прийняття рішення є наявність у позивача до моменту звернення до суду правових підстав, з якими законодавство пов`язує виникнення права власності. Отже, підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності, згідно статтею 392 Цивільного кодексу України, є оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

Отже відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал», заперечує проти позову та зазначає, про законність підстав набуття права власності на земельну ділянку загальною площею 0,096 га, кадастровий номер :02:001:2360, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин, враховуючи наявність факту оспорення заявленого позивачем права власності на спірне майно, факт розпорядження відповідачами спірним майном, оскільки метою даного позову є фактично усунення невизначеності у суб`єктивному праві, суд, надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, вказує наступне.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, зазначеною нормою закріплено презумпцію правомірності набуття права власності на майно, тобто право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно положень ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст. 656 Цивільного кодексу України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно положень ст. 658 Цивільного кодексу України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України).

Враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Частиною 3 ст. 334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Водночас ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника.

Відповідно до матеріалів справи, Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р., посвідчено та зареєстровано 02.09.2015р. в реєстрі за №2558 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Є.В.

Правочин це правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 названого Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною 2 статті 38 Закону передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, у разі якщо: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (п. 1); банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим (п. 2); банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору (п. 3); банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7).

Згідно з визначенням, наданим у п.п. 14.1.71 Податкового кодексу України, звичайна ціна - це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Згідно з пунктом 14.1.219. Податкового кодексу України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Позивач, як на підставу нікчемності Договору від 02.09.2015р., посилається на приписи п. п. 2, 3, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначає наступне.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.03.2016р. №169 «Про віднесення ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.03.2016р. №368 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 18.03.2016р. до 17.04.2016р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гулею Олександру Івановичу строком на один місяць з 18.03.2016р. до 17.04.2016р. включно.

Так, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 13.04.2016р. №505 про продовження строків тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» з 18.04.2016р. до 22.04.2016р. включно.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 21.04.2016р. №280 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 22.04.2016р. №561 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно вказаного рішення розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» з 22.04.2016р. до 21.04.2018р. включно, призначено уповноважену особо Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», визначені статтями 37, 38, 4752, 521, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гулею Олександру Івановичу на два роки з 22.04.2016р. до 21.04.2018р. включно.

На виконання повноважень делегованих Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» Гулей Олександром Івановичем відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснено перевірку правочинів (договорів) на предмет їх нікчемності.

Так, після здійснення перевірки правочинів було виявлено низку угод, які призвели до зменшення активів банку, зниження його платоспроможності, укладених з наданням пільг окремим кредиторам, тощо, тобто правочинів, які є нікчемними у відповідності до ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб».

Так, за результатами перевірки правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року, а саме, з 18.03.2015р. по 17.03.2016р., наказом № 60 від 15.04.2016р. на підставі п.3 та п.2 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено нікчемність Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р., укладеного між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» виходячи з наступного.

Відповідно до рецензії вих.№732/2 від 10.11.2016р. на звіт про експертно грошову оцінку земельну ділянку кадастровий номер :02:001:2360, за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Вектор Оцінки», висновок рецензента був наступним: звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки.

Зокрема, згідно звіту вих.№730 від 10.11.2016р. про експертну грошову оцінку, нерухомого майна - земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер :02:001:2360, власником якої є ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Українська Експертна Група», сертифікат №449/16, виданий 17.06.2016р. Фондом майна України (оцінювач Є.І.Душинський, кваліфікаційне свідоцтво ФДМУ та ПУБ МФ №6766 від 14.03.2009р. та В.О. Антонов, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, з експертно грошової оцінки земельних ділянок, видане ДКУ із земельних ресурсів та НАУ, серія АК №00740 від 29.09.2008р.), встановлено, що ринкова вартість об`єкту оцінку станом па 23.07.2015р. становила 381 788грн.

Фонд має повноваження на визнання правочинів нікчемними на підставі положень статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у поєднанні з нормами ЦК України, які регулюють порядок визнання правочинів нікчемними, зокрема частинами першою, другою статті 228 цього Кодексу, якими визначено правові наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.

До зазначених правовідносин підлягають застосуванню норми статей 203, 215, 216, 228 ЦК України.

Згідно з ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відтак, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено, що підставою нікчемності Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р. стало те, що в ході перевірки правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком з 18.03.2015р. по 17.03.2016р., за результатами якої було видано наказом № 60 від 15.04.2016р. на підставі п.3 та п.2 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлено нікчемність даного Договору у зв`язку з тим, що сторонами було штучно занижено вартість об`єкту продажу.

Однак, в обґрунтування своєї позиції позивач посилається на звіт вих.№730 від 10.11.2016р. про експертну грошову оцінку, нерухомого майна, складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Українська Експертна Група», сертифікат №449/16, виданий 17.06.2016р. Фондом майна України (оцінювач Є.І.Душинський, кваліфікаційне свідоцтво ФДМУ та ПУБ МФ №6766 від 14.03.2009р. та В.О. Антонов, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, з експертно грошової оцінки земельних ділянок, видане ДКУ із земельних ресурсів та НАУ, серія АК №00740 від 29.09.2008р.), згідно якого ринкова вартість об`єкту оцінку станом па 23.07.2015р. становила 381 788, 00 гривень.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до рецензії вих.№730/1 від 10.11.2016р. на звіт складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Вектор Оцінки», досліджуваний звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули па достовірність оцінки.

Проте, вказаний звіт та рецензія не є належними, допустимими та достатніми доказами того, що визначена у Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р. ціна земельної ділянки в момент продажу відрізнялась від звичайної ціни на 20 і більше відсотків з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Так, датою оцінки за звітом оцінювача ТОВ «Українська Експертна Група», наданого позивачем є 23.07.2015р., тоді як сам звіт було складено 10.11.2016р., а рішення про нікчемність оспорюваного Договору позивач зробив 15.04.2016р., що свідчить про те, що на час прийняття Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» Гулеем О.І. рішення про нікчемність такого звіту не існувало. Тоді як підставою прийняття вказаного рішення, за твердженнями позивача, слугує саме звіт вих.№730 від 10.11.2016р., який було складено через 6 місяців після прийняття рішення про визнання нікчемним спірного Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2015р.

Крім того, згідно звіту замовником не було забезпечено огляд оцінювачу, у зв`язку з чим не була проведена особиста інспекція власності , описаної в даному звіті. Фотоматеріали та пакет документів був наданий замовником звіту. Зважаючи на вказане, опис обєкту оцінки проводився на підставі наданих вихідних даних та усної інформації замовника, без особистого внутрішнього огляду та фотофіксації. В разі невідповідності даних та інформації, що надана замовником, звіт потребує доопрацювання за умов надання можливості оцінювачу здійснити особистий огляд та фото фіксацію об`єкта оцінки.

Згідно розділу 2.2 Звіту оцінювач не робив спеціальної юридичної чи технічної експертизи. Всі дані по характеристиках (розміри, площа, об`єм, висота тощо) об`єкта оцінки одержані по даним, що представлені замовником . оцінювач не робив особистого обміру майна (у разі наявності даних представлених замовником, покладаючись на правильність існуючих вимірів і меж.

Вихідними даними для визначення вартості об`єкта слугували документи, що містять дані про об`єкт оцінки, які надані оцінювачу замовником, інформація бази даних інтерне ресурсів: www.olx.ua, www.agent.ua, www.100realty.ua, www.country.ua та інших.

Вказане свідчить про те, що оцінку, проведено експертом без особистого огляду об`єкта, його дослідження та фотофіксації, а також на підставі тільки того пакету технічної документації, який йому надано замовником, тобто позивачем, що свідчить про неналежність та необґрунтованість оцінки, відображеної в звіті вих.№730 від 10.11.2016р.

Позивач також посилається на рецензію вих.№730/1 від 10.11.2016р. на звіт, складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Вектор Оцінки», яким керувалися сторони при укладені оспорюваного Договору, однак, у зв`язку з ненаданням позивачем повного тексту звіту ТОВ «Вектор Оцінки» у суду відсутня можливість здійснити перевірку наданої позивачем рецензії на вказаний звіт на предмет достовірності відображення інформації.

Суд також зазначає, що згідно Додатку №1 до Наказу №60 від 15.04.2016р. в графі «Підстава нікчемності згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою зазначається п.3, п.2 ч.3 ст.38 вказаного Закону, однак, не вказано чим саме керувалася уповноважена особа Фонду при встановленні факту порушення вказаного Закону.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних документів, які, обґрунтовують рішення уповноваженої особою Фонду у формі наказу №60 від 15.04.2016р.

Крім того, повідомлення про нікчемність правочину вих.№ 01.1-06/968 від 17.05.2016р., яке було направлено ТОВ «ФК «Централ Капітал» не містило жодного доказу, який би підтверджував правомірність вимог уповноваженої особи щодо повернення майна.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, заявлених ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» до ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал», як наслідок і до актуального власника спірного майна - ТОВ «Серком Лімітед».

Суд звертає увагу на те, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.05.2019р. було призначено у справі №916/1599/18 судову оціночно-земельну експертизу з власної ініціативи суду, на вирішення якої постановлено питання: «Яка ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,096га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер :02:001:2360 з урахуванням її стану на момент проведення оцінки земельної ділянки від 23.07.2015р. для укладання Договору купівлі продажу земельної ділянки від 02.09.2015р.?», проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, обов`язок оплати експертизи покладено на позивача та провадження у справі №916/1599/18 зупинено до одержання результатів експертизи.

Однак, після надходження до суду рахунку на оплату експертизи, 16.07.2019р. до суду від ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» надійшла заява, відповідно якої позивач повідомив, що станом на момент розгляду цієї справи № 916/1599/18 ПАТ «Банк Петрокоммерц- Україна» знаходиться в ліквідації, оскільки бюджет дуже обмежений, всі заплановані витрати закладаються в план витрат, який затверджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки, на ініційовану судом на експертизу витрати у ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» не передбачені, у зв`язку з цим ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» позбавлений можливості сплатити рахунок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №2310 від 06.06.2019 р. про проведення експертизи на суму 15 072,00 грн.

На підставі вищенаведеного, ухвалою суду від 18.07.2019р. запропоновано ТОВ «ФК «Централ Капітал» здійснити оплату рахунку за проведення експертизи та докази оплати надати до суду.

Однак, у зв`язку з не оплатою експертизи, призначеної у справі №916/1599/18 ухвалою суду від 07.05.2019р. експертне дослідження не було здійснено.

Таким чином, на думку суду, позивачем, попри намагання суду встановити вартість земельної ділянки, що є предметом спірного Договору, не здійснено достатньо дій для доведення своєї позиції у справі №916/1599/18.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, встановивши факт недоведеності обставин, на які посилається ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» в обґрунтування позовних вимог позовних вимог, суд не вбачає за необхідне надавити оцінку кожному окремому доводу сторін у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Керуючись положеннями ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 20, 73, 74, 76, 86, 129, 130, 165, 231, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Серком Лімітед», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 20 січня 2020 р.

Головуючий С.Ф. Гут

Суддя Т.Г. Д`яченко

Суддя К.Ф. Погребна