УХВАЛА

м. Київ

10.01.2020Справа № 910/217/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія», Волинська обл., м. Луцьк

до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», м. Київ

про забезпечення позову,

Без виклику представників сторін.

Встановив:

Публічне акціонерне товариство «Волиньбакалія» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною, від 26.10.2019, зареєстрованого в реєстрі за №1932, яким звернено стягнення на нерухоме майно Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія», а саме: будівлю, закритий склад Г-1, загальною площею 1 638,8 м.кв., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Грушевського, 104-А; земельну ділянку, площею 0,3871 га, цільове призначення: для розміщення виробничої бази, кадастровий номер: :31:001:0041, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Грушевського, 104-А; земельну ділянку, площею 0,4386 га, цільове призначення: для розміщення та обслуговування складу-магазину, кадастровий номер: :31:001:0040, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Грушевського, 104-А, на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно, як вбачається зі змісту позовної заяви, Публічне акціонерне товариство «Волиньбакалія» просить суд вжити до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заходи забезпечення позову, а саме, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №1932, виданого 26.10.2019 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною.

Дослідивши наведені ПАТ «Волиньбакалія» обґрунтування щодо вжиття заходів до забезпечення позову, суд приходить до висновку, що така вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначає про те, що у разі задоволення позову, виконавче провадження підлягатиме закінченню згідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а отже, у випадку звернення стягнення та можливого подальшого продажу зазначеного вище майна ПАТ «Волиньбакалія» на підставі спірного виконавчого напису, у покупця такого майна виникне обов'язок щодо його повернення. Крім того, заявник стверджує, що внаслідок можливої подальшої реалізації банком майна, існує ймовірність, що потенційний новий власник може зареєструвати за собою право власності на нерухоме майно та продати чи іншим чином відчужити на користь третіх осіб під час розгляду справи в суді, що утруднить виконання рішення у даній справі.

Так, відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред'являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно приписів статті 73, 74, 77, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Проте, заявником не наведено достатніх належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України доказів наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення у справі.

Отже, суд відхиляє посилання позивача, наведені в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вказані твердження є тільки припущенням заявника та не можуть бути достатнім свідченням можливості ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову, та не вказують на наявність достатніх підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Таким чином, з викладених заявником доводів, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія» про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія» про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за адресою: http://court.gov.ua/fair/sud5011/.

Суддя Бондарчук В.В.