ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2020 року Справа № 904/9237/15

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів Подобєда І.М., Кузнецової І.Л.

секретар судового засідання Грачов А.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Тищенко Т. А., довіреність №837 від 08.11.2019, адвокат;

від відповідача: Колєснікова Є. О., довіреність №9 від 27.05.2019, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська будівельна компанія "Містобудівник" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/9237/15 за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська будівельна компанія "Містобудівник" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 18.11.2015 (суддя Ніколенко М.О., повна ухвала складена 22.11.2019)

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська будівельна компанія "Містобудівник", с. Партизанське Дніпропетровської області

про стягнення 69 671,47 грн

ВСТАНОВИВ:

18.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська будівельна компанія "Містобудівник" (надалі відповідач, заявник) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015.

Як на підставу перегляду судового рішення послався на те, що постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.09.2019 у справі №904/5791/18 було встановлено факт розірвання договору постачання електричної енергії №7390/18-394 від 09.07.2008 з 01.08.2012, що в розумінні ст. 320 ГПК України є нововиявленою обставиною.

Відповідач проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що вказана обставина була відома заявнику при розгляді справи та не являється нововиявленою, тому відсутні підстави для перегляду рішення суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/9237/15 (суддя Ніколенко М.О.) відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Дніпровська будівельна компанія "Містобудівник" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 18.11.2015 у справі №904/9273/15.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд виходив з того, що сплив трирічний строк, встановлений п.1 ч.2 ст. 321 ГПК України, протягом якого рішення суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами, та наведені відповідачем обставини за своєю суттю не являються нововиявленими, оскільки були відомі заявнику при розгляді справи та які він суду не повідомив.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу суду від 19.11.2019 скасувати, ухвалити судове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

В обгрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд невірно послався на ту обставину, що рішення у справі не було оскаржено в апеляційному порядку, оскільки вказане не може бути підставою для відмови в перегляді рішення суду за нововиявленими обставинами; закон не містить обмежень щодо права на звернення до суду з позовом, зокрема і про визнання договору розірваним; суд не врахував висновки Європейського Суду з прав людини, що доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним; судом не дотримано принципу юридичної визначенності та принципу поваги до остаточного рішення суду, оскільки надано перевагу одному рішенню суду у справі №904/9237/15 перед іншим також остаточним рішенням - Постанові Верховного Суду у справі №904/5791/18; суд не врахував, що Верховним Судом у справі №904/5791/18 був встановлений факт розірвання договору 01.08.2012, що виключає підстави для стягнення заборгованості за електричну енергію за період листопад 2012 року, січень, травень, жовтень-грудень 2013 року, лютий, травень 2014 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу апеляційної скарги для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач, суддів Кузнецової І.Л., Подобєда І.М. та ухвалою від 16.12.2019 означеною колегією відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 13.01.2020.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, проти доводів апелянта заперечує з огляду на таке: визначений у Постанові Верховного Суду від 18.09.2019 у справі №904/5791/18, на яку посилається заявник, факт розірвання договору 01.08.2012 року був відомий відповідачу на час розгляду справи, оскільки саме ним були направлені позивачу заяви про розірвання договору, тому не є нововиявленою обставиною та підставою для перегляду рішення суду, що набрало законної сили; відповідачем були підписані акти контрольного знімання показів приладів обліку, жодних аргументів чи заперечень з цього приводу він не надавав та кожна сторона несе ризик від нездійснення процесуальних дій; в апеляційній скарзі відповідач безпідставно посилається на рішення ЄСПЛ та всупереч сталій практиці ЄСПЛ намагається домогтися повторного розгляду та винесення нового судового рішення у даній справі; заявником пропущено трирічний процесуальний строк для подачі заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та в її задоволенні повинно бути відмовлено. Також заявив клопотання для поновлення строку на подання відзиву, посилаючись на поважність причин.

Апеляційний суд вважає за можливе поновити позивачу строк на подання відзиву у зв`язку з незначним терміном його пропуску та поважністю наведених причин.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про необгрунтованість апеляційної скарги з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 було задоволено позовні вимоги та стягнено з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровська будівельна компанія "Містобудівник" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська будівельна компанія "Містобудівник") на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі") заборгованість за спожиту електроенергію - 38 202,58 грн, 3% річних - 2547,53 грн, інфляційні - 28480,56 грн, плату за перевищення лімітів споживання - 440,80 грн, всього 69 671,47 грн.

Судом було встановлено, що між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії №7390/18-394 від 09.07.2008, про споживання електричної енергії у спірний період листопад 2012 року, січень, травень, жовтень-грудень 2013 року, лютий, травень 2014 року відповідачем були надані акти контрольного знімання показів приладів обліку щодо обсягів спожитої електроенергії, яку останній у встановлені договором строки не оплатив.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2019 було прийнято до розгляду вище названу заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська будівельна компанія "Містобудівник" про перегляд рішення від 18.11.2015 за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами встановлені ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, зокрема відповідно до п.1. ч.2 цієї статті - є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Як на нововиявлену обставину заявник посилається на те, що постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 18.09.2019 у справі №904/5791/18 було встановлено, що договір постачання електричної енергії №7390/18-394 від 09.07.2008, що був підставою для стягнення боргу, є розірваним з 01.08.2012, а відтак не може бути підставою стягнення боргу, що виник після цієї дати.

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішення по суті спору у даній справі було прийнято 18.11.2015 та набрало законної сили 04.12.2015. Відповідач звернувся до суду із даною заявою 18.10.2019, тобто більше ніж через три роки після винесення рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Частиною 3 ст. 321 ГПК України встановлено, що строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Слід відзначити, що трирічний строк, наведений у нормі п. 1 ч. 2 ст. 321 ГПК України, не є строком на подачу стороною заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (цей строк процесуальною нормою визначено як місячний), а являє собою строк реалізації стороною взагалі права на можливість втручання в остаточне судове рішення з метою виправлення допущеної помилки. Обмеження такого строку має легітимну мету забезпечити додержання принципу правової визначеності, досягнення стабільності правового регулювання, балансу інтересів сторін справи.

Отже, за своєю правовою природою встановлений даною нормою строк (три роки) є присічним, тобто таким, сплив якого спричиняє припинення самого права, за реалізацією якого звертається особа, та він не може бути відновлений, незалежно від причин його пропуску.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська будівельна компанія "Містобудівник" про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 у даній справі за нововиявленими обставинами з підстав пропуску трирічного строку, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 321 ГПК України.

Вказана правова позиція також викладена у Постанові Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №904/2820/15, від 07.11.2018 у справі №5009/2987/12.

При цьому, норми процесуального закону не пов`язують жодним чином вказаний трирічний присічний термін для перегляду рішення за нововиявленими обставинами з наявністю чи відсутністю нововиявлених обставин, тому суд першої інстанції безпідставно вдався до надання правової оцінки обставинам, які навів заявник.

Щодо доводів апелянта колегія суддів зазначає наступне:

- апелянт вірно посилається, що не оскарження ним рішення суду від 18.11.2015 в апеляційному порядку, не може бути підставою для відмови в його перегляді за нововиявленими обставинами. Втім, суд навів це як один з аргументів та вказане не призвело до прийняття по суті вірної ухвали;

- одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC]. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Як встановлено судом вище, рішення у справі набрало законної сили 04.12.2015. Про обставини спору щодо розірвання договору заявнику було відомо ще в 2012 році, але позов про визнання договору розірваним (справа №904/5791/18) був поданий заявником до Господарського суду Дніпропетровської області в грудні 2018, що призвело до пропуску ним трирічного строку на перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Тобто, вказане стало можливим внаслідок процесуальної бездіяльності самого заявника. Вказаний строк саме і встановлено в законі з тією метою, щоб досягти правової визначеності судового рішення.

Слід також зазначити, що у рішенні суду було встановлено факт споживання електричної енергії у спірний період за межами дії договору саме відповідачем, що останнім не спростовано належними та допустими доказами. Тому невчинення відповідачем процесуальних дій у встановлені законом строки та перегляд рішення суду за межами трирічного строку позбавляє позивача можливості на захист своїх прав щодо отримання плати за фактично спожиту електроенергію.

Відповідно до ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

З огляду на встановлені обставини справи та наведені положення чинного законодавства апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для її зміни чи скасування, в зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судови витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги підлягають віднесенню на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська будівельна компанія "Містобудівник" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/9237/15 за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська будівельна компанія "Містобудівник" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 18.11.2015 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/9237/15 за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська будівельна компанія "Містобудівник" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 18.11.2015 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська будівельна компанія "Містобудівник".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженнню не підлягає крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

Повна постанова складена 14 січня 2010 року.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд