ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. Черкаси справа № 925/1432/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., без участі представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, справу за позовом комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва до товариства з обмеженою відповідальністю "ДРЕПТ" про стягнення 52226 грн. 95 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ДРЕПТ" (далі-відповідач) про стягнення, на підставі договору купівлі-продажу № 27/07/2018 від 27.07.2018 року, 39480 грн. боргу, 4077 грн. 58 коп. інфляційних втрат, 1528 грн. 36 коп. 3% річних, 7141 грн. 01 коп. пені, що разом складає 52226 грн. 95 коп., та відшкодування судових витрат.

Позов мотивовано порушенням відповідачем порядку та строків оплати за товар за договором купівлі-продажу № 27/07/2018 від 27.07.2018 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 06.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1432/19, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 08.01.2020 року.

Сторони явку представників у судове засідання не забезпечили, причини неявки не повідомили, відповідач відзив на позов не подав, про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 статті 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

27.07.2018 року позивач - комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва, як продавець, та відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "ДРЕПТ", як покупець, уклали договір купівлі-продажу № 27/07/2018 від 27.07.2018 року (далі Договір, а.с. 14-16), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язується продати та передати у власність покупця квіткову продукцію (далі за текстом товар), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар.

У Договорі його сторони погодили всі істотні умови, зокрема, домовилися про таке:

п. 1.2. кількість, асортимент та якість товару наведені у специфікації (додаток № 1 до цього договору), що є невід`ємною частиною даного договору;

п. 1.3. код державного класифікатора за CPV ДК 021:20-9 Розсадницька продукція;

п. 2.1. ціна цього договору становить 75090,00 грн., вт.ч. ПДВ 20% - 12515 грн. 0 коп.;

п. 2.2. - оплата покупцем за цим договором проводиться після отримання згідно видаткової накладної товару протягом 5 календарних днів;

п. 3.2. датою поставки (передачі) товару продавцем у власність покупця, є дата зазначена у видатковій накладній на відпуск товару;

п. 3.3. товар вважається поставленим продавцем та переданим у власність покупця з моменту надання покупцю видаткової накладної, яка свідчить про факт отримання товару, і не потребує підписання між сторонами цього договору будь-яких актів приймання-передачі товару у власність;

п. 3.4. фактично оформлена видаткова накладна на товар, виписана та оформлена відповідно до вимог чинного законодавства України, є належним підтвердженням права власності покупця на товар;

п. 5.2. у разі несвоєчасної оплати за отриманий товар, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми за кожний день прострочення;

п. 7.1. договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 р., а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань до повного їх виконання;

п. 9.5. додаткові угоди, додатки до цього договору, видаткові накладні та акти наданих послуг є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений їхніми печатками.

Додатком № 1 до Договору є «Специфікація цін, асортименту та кількості продукції», всього найменувань 3, на суму 75090,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 12515 грн. 0 коп. (а.с.17).

Сторони договору уклали Додаткову угоду № 1 до Договору (а.с. 18), відповідно до п. 1 якої, у зв`язку зі збільшенням кількості реалізації квітів Додаток № 1 до договору від 27.07.2018 № 27.07.2018 викласти в редакції, що додається до даної додаткової угоди. Згідно з п. 2 цієї додаткової угоди, п. 2.1. Договору викласти в наступній редакції: « 2.1. Ціна цього договору становить 114570,00 грн. в т.ч. ПДВ 20% - 19095,00 грн. 0 коп.». Додатки: 1. Додаток № 1 Специфікація. У Додатку № 1 до Договору «Специфікація цін, асортименту та кількості продукції» всього найменувань 3, на суму 114570,00 грн. в т.ч. ПДВ 20% - 19095 грн. 0 коп. (а.с. 19).

Із видаткових накладних № 380 від 27.07.2018 року на суму 75090,00 грн. та № 399 від 10.08.2018 року на суму 39480,00 грн. вбачається, що позивач виконав умови Договору та поставив відповідачу за Договором товар на суму 114570,00 грн.

Відповідач, в свою чергу, всупереч умовам Договору, за товар розрахувався частково, а саме оплатив товар, отриманий за видатковою накладною № 380 від 27.07.2018 року, в сумі 75090 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1 від 02.08.2018 року на суму 45955,80 грн., № 4 від 08.08.2018 року на суму 29134,20 грн., заключною випискою АТ КБ «Приватбанк» від 24.05.2019 року № 240519VU10382411 по рахунку позивача за період з 02.08.2018 по 02.08.2018, заключною випискою АТ КБ «Приватбанк» від 24.05.2019 № 240519VU10391339 по рахунку позивача за період з 08.08.2018 по 08.08.2018 (а.с. 21-24). За товар, отриманий за видатковою накладною № 399 від 10.08.2018 року на суму 39480,00 грн., в порушення Договору, відповідач не розрахувався. У зв`язку з чим борг становить 39480,00 грн., що і заявлений позивачем до стягнення у даному позові.

23.10.2018 року позивач направив відповідачу претензію від 23.10.2018 року № 01-09-1232, у якій вимагав невідкладно сплатити на рахунок позивача борг за Договором в сумі 39480 грн., а також пеню в сумі 2663,01 грн., а у разі несплати попередив про намір стягнення заборгованості в судовому порядку. Претензія була отримана відповідачем 25.10.2018 року, відповідь на яку відповідач не надав, борг за Договором не погасив (а.с. 26-27, докази вручення а.с. 28).

За порушення термінів сплати за товар позивач нарахував 4077 грн. 58 коп. інфляційних втрат, 1528 грн. 36 коп. 3% річних за період прострочення з 16.08.2018 по 29.11.2019, 7141 грн. 01 коп. пені за період прострочення з 16.08.2018 по 15.02.2019. Вимога про їх стягнення є також предметом позову у справі, що розглядається.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору купівлі-продажу № 27/07/2018 від 27.07.2018 року, вимоги позивача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим договором.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, застосування штрафних санкцій, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ч. 1, ст. 611, ст. 612 ч. 1 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У п. 2.2. сторони погодили, що оплата покупцем за цим договором проводиться після отримання згідно видаткової накладної товару протягом 5 календарних днів.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Товар відповідачем був отриманий без застережень, що підтверджується підписом, завіреним печаткою відповідача в графі отримав видаткової накладної № 399 від 10.08.2018 року. Однак, оплату за нього відпвоідач не здійснив, борг становить 39480 грн. Відповідач не надав доказів в підтвердження здійснення даної оплати.

Отже, основний борг в сумі 39480 грн. позивачем доведений належними та допустимими доказами, його наявність і розмір відповідачем не спростовані, тому зазначена сума боргу підлягає стягненню в судовому порядку.

З підстав несвоєчасної оплати за отриманий товар, за що п. 5.2. Договору передбачена відповідальність, позивач заявив до стягнення з відповідача пеню за період з 16.08.2018 року по 15.02.2019 року на суму 7141,01 грн.

Так, згідно з п. 2.2. Договору, оплата покупцем за цим договором проводиться після отримання згідно видаткової накладної товару протягом 5 календарних днів, а відповідно до п. 5.2. Договору у разі несвоєчасної оплати за отриманий товар, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми за кожний день прострочення.

При вирішенні спору в частині стягнення спірної суми пені суд керується приписами статей 549 - 552, 610-612, 614 ЦК України, статтями 216-218, 229 - 232, 234 ГК України.

Розрахунок позивача пені відповідає умовам Договору, нормам ст. 1, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», ч. 6 ст. 232 ГК України, є правильним, тому пеня у нарахованій позивачем сумі підлягає стягненню.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати за період з 16.08.2018 року по 29.11.2019 року на суму 4077,58 грн. та 3 % річних за період з 16.08.2018 року по 29.11.2019 року на суму 1528,36 грн.

Розрахунок спірних сум інфляційних та 3% річних відповідає умовам договору та фактичним обставинам справи, їх розрахунок методологічно і арифметично проведено правильно, тому і ці вимоги позивача суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у заявлених розмірах.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням викладеного, відповідно до умов Договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач договірні зобов`язання щодо порядку та строків розрахунків за поставлений товар виконав з порушенням умов Договору в цій частині, прострочив їх оплату, та здійснив розрахунок не у повному обсязі, тому позов про стягнення 39480 грн. боргу, 4077 грн. 58 коп. інфляційних втрат, 1528 грн. 36 коп. 3% річних, 7141 грн. 01 коп. пені суд визнає обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню повністю.

На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, понесені позивачем, судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 129, ст. 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ДРЕПТ", код ЄДРПОУ 38589420, місцезнаходження: 19630, Черкаська обл., Черкаський район, смт. Ірдинь, вул. Щорса, 1 на користь комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва, , місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Залізничне шосе, 61 - 39480 грн. боргу, 4077 грн. 58 коп. інфляційних втрат, 1528 грн. 36 коп. 3% річних, 7141 грн. 01 коп. пені, та 1921 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Грачов