ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 м.Дніпро Справа № 912/2407/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач)

судді Кузнецов В.О., Чус О.В.

секретар: Манчік О.О.

за участю:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну

скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.11.2019 (повний текст підписано 14.11.2019)

у справі № 912/2407/19 (суддя - Бестаченко О.Л., м. Кропивницький)

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тітан-Нік", м. Світловодськ Кіровоградської області

про стягнення 214 153, 50 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тітан-Нік" заборгованості за договором від 02.02.2012 № б/н в розмірі 214 153,50 грн., з яких: 67 927,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 138 143,87 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 8 081,96 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 12.11.2019 у справі № 912/2407/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними згідно вказаного ліміту на суму 30 199,02 грн. вже встановлено судом у справі № 912/2658/15, тому не підлягає доведенню у цій справі. Предметом спору у справі №912/2407/19 є заборгованість по процентам за користування кредитом, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, заборгованість по комісії за користування кредитом, які нараховані згідно умов кредитного договору по теперішній час та які не були предметом розгляду у справі № 912/2658/15.

Місцевим господарським судом встановлено, що у Заяві відповідача на відкриття рахунку від 02.02.2012 процентна ставка та розмір комісії не зазначені та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Оскільки у Заяві на відкриття рахунку від 02.02.2012 не визначено розміру відсотків, пені, комісії, то відсутня домовленість сторін про сплату відсотків, комісії за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі та порядку, що визначені позивачем. Зі змісту поданого позивачем Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" не можливо встановити, що це саме ті Умови та правила надання банківських послуг, на які погодився відповідач при підписанні Заяви від 02.02.2012. Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено взаємного узгодження банком і відповідачем розміру, строків та порядку сплати процентів, пені та комісії за користування кредитом, тому відмовив у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевим господарським судом зазначено про врахування правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та в постанові від 30.09.2019 у справі № 916/2755/18.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.11.2019 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про відсутність домовленості сторін щодо розміру та порядку сплати відсотків, комісії за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення кредиту.

Апелянт зазначає, що відповідачем підписано саме заяву про приєднання до Умов та правил, що підтверджує його обізнаність про умови кредитування та погодження на ці умови.

Апелянт вважає помилковим застосування місцевим господарським судом позиції Верховного Суду, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна типова форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказана позиція висловлена в конкретній справі за інших правовідносин сторін, коли відповідачем заперечувалися такі умови договору як погоджені між сторонами у належній спосіб (в даній справі відповідач не надав таких заперечень).

Апелянт вважає, що з урахуванням встановлення факту надання кредиту у місцевого господарського суду буди відсутні підстави для відмови у стягнення процентів за його користування, комісії та пені за прострочення повернення коштів.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тітан-Нік" наданими йому процесуальними правами не скористалося та не надало суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.12.2019 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Кузнецов В.О., Чус О.В.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.11.2019 у справі №912/2407/19, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 16.01.2020 року о 14:10 год.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 02.02.2012 Товариством з обмеженою відповідальністю "Тітан-Нік" було підписано заяву про відкриття поточного рахунку.

Відповідно до змісту даної заяви, з її підписанням Товариство з обмеженою відповідальністю "Тітан-Нік" погодилося із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" (надалі - Умови), в тому числі Тарифами Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом з заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 02.02.2012 (далі - договір), та взяв на себе зобов`язання виконувати умови цього договору.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 Цивільного кодексу України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина 1 статті 639 Цивільного кодексу України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України).

Як зазначає Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тітан-Нік" та Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" був укладений кредитний договір №б/н, який за своєю правовою природою є договором приєднання та складається із вищевказаних Анкети-заяви та Умов.

Відповідно до Заяви відповідачеві було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено Умовами.

Як зазначає, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", пунктом 3.18.1.16. Умов та правил надання банківських послуг, витяг з яких позивачем додано до позовної заяви, визначено, що при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт - банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до п. 3.18.1.1 Умов, витяг з яких позивачем додано до позовної заяви, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.18.1.3 Умов, витяг з яких позивачем додано до позовної заяви, кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

Згідно п. 3.18.1.8 Умов, витяг з яких позивачем додано до позовної заяви, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводяться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Відповідно до п. 3.18.1.6 Умов, витяг з яких позивачем додано до позовної заяви, визначено, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши кредитний ліміт в розмірі 40 000,00 грн. (а.с. 36).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі -"період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.18.4.1.1. Умов, витяг з яких позивачем додано до позовної заяви).

При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню (п. 3.18.4.1.2.Умов, витяг з яких позивачем додано до позовної заяви).

У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.18.4.1.3. Умов, витяг з яких позивачем додано до позовної заяви).

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.18.4.1.4. Умов, витяг з яких позивачем додано до позовної заяви).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Пунктом 3.18.4.4. Умов, витяг з яких позивачем додано до позовної заяви, визначено розмір винагороди за використання ліміту, яку позичальник сплачує Банку 1-го числа кожного місяця.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов, витяг з яких позивачем додано до позовної заяви, - Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 30.07.2015 у справі № 912/2658/15 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тітан-Нік" стягнуто з відповідача заборгованість за договором від 02.02.2012 № б/н у розмірі 63 455,39 грн., з яких 30 199,02 грн. - заборгованості за кредитом, 17 990,64 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 11 662,94 грн. - пені, 3 602,79 грн. - заборгованості по комісії (а.с. 12-14).

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, не підлягає доведенню в даній справі факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними згідно вказаного ліміту на суму 30 199,02 грн., що вже встановлено судом у справі № 912/2658/15.

Однак, за положеннями частини 7 статті 75 Господарського процесуального кодексу України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" посилається на неналежне виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "Тітан-Нік" в частині своєчасної сплати процентів за користування кредитом у сумі 67 927,67 грн.; комісії за користування кредитом у сумі 11 684,75 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у сумі 149 806,81 грн.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом спору є стягнення процентів за користування кредитом у сумі 67 927,67 грн.; комісії за користування кредитом у сумі 11 684,75 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у сумі 149 806,81 грн. за договором від 02.02.2012.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 Цивільного кодексу України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 Цивільного кодексу України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина 1 статті 1046 Цивільного кодексу України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Аналізуючи зазначені приписи чинного законодавства, слід дійти висновку, що у разі укладення кредитного договору плата за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договором (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Матеріалами справи підтверджується факт підписанння Товариством з обмеженою відповідальністю "Тітан-Нік" заяви про відкриття поточного рахунку від 02.02.2012, в якій процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена. Також вказана заява не містить умов про сплату комісії банку, а також, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та їх визначеного розміру.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено взаємного узгодження банком і відповідачем розміру, строків та порядку сплати процентів, пені та комісії за користування кредитом, оскільки у Заяві на відкриття рахунку від 02.02.2012 не визначено розміру відсотків, пені, комісії. Таким чином відсутня домовленість сторін про сплату відсотків, комісії за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі та порядку, що визначені позивачем. Зі змісту поданого позивачем Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" (а.с. 26-35) не можливо встановити, що це саме ті Умови та правила надання банківських послуг, на які погодився відповідач при підписанні Заяви від 02.02.2012.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що відповідачем підписано саме заяву про приєднання до Умов та правил, що підтверджує його обізнаність про умови кредитування та погодження на ці умови. Апелянт вважає, що при встановленні факту надання кредиту у місцевого господарського суду буди відсутні підстави для відмови у стягнення процентів за його користування, комісії та пені за прострочення повернення коштів.

Між тим, апеляційний господарський суд не погоджується із вказаними доводами апелянта з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, у рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 30.07.2015 у справі №912/2658/15 задовольняючи вимоги про стягнення процентів за користування кредитом місцевий господарський суд посилався на пункт 3.2.1.4.1.1 Умов та правил (договору), про стягнення комісії за користування кредитом - на пункт 3.2.1.4.4 Умов та правил (договору), про стягнення пені - на пункт 3.2.5.1 Умов та правил (договору), тобто при вирішенні спору у справі №912/2568/15 місцевим господарським судом досліджували Умови та правила, надані позивачем на підтвердження заявлених вимог.

Водночас, у справі №912/2407/19, заявляючи про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом позивач посилається на пункт 318.4.1.1 Умов та правил (договору), про стягнення комісії за користування кредитом - на пункт 3.18.4.1.2 Умов та правил (договору), про стягнення пені - на пункт 3.18.5.1 Умов та правил (договору), на підтвердження своїх доводів позивачем надано Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг".

Таким чином, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування, що, зокрема, підтверджується невідповідністю редакцій Умов і правил станом на час розгляду справи №912/2568/15 та справи №912/2407/19.

За таких обставин є правильним висновок місцевого господарського суду, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (02.02.2012), на період розгляду справи №912/2568/15 (30.07.2015) до моменту звернення до суду із вказаним позовом 16.08.2019), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві про відкриття поточного рахунку домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний господарський суд зазначає, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про помилковість застосування до спірних правовідносин правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (висновок надано щодо споживчого кредитування та надання кредиту споживачу (фізичній особі), а не юридичній особі), оскільки вказану правову позицію застосовано місцевим господарським судом з урахуванням правил надання оцінки всім доказам та доводам, наведеними сторонами відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно посилання позивача на судову практику в аналогічних спорах про задоволення подібних позовів у повному обсязі після прийняття постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки матеріалами справи підтверджується зміна позивачем Умов та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), зокрема, на час розгляду справи №912/2568/15 (про стягнення заборгованості за спірним договором) та на час розгляду справи №912/2407/19, зокрема щодо пунктів щодо процентів за користування кредитом, комісії за користування кредитом та пені за прострочення виконання зобов`язання.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

За викладеного апеляційний господарський суд дійшов до висновку про залишення рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.11.2019 у справі №912/2407/19 без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.11.2019 у справі №912/2407/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.11.2019 року у справі №912/2407/19 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.01.2020.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ В.О. Кузнецов

Суддя _________________ О.В. Чус