ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" січня 2020 р. Справа № 911/3110/19

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", 01601, місто Київ, Шевченківський район, бульвар Тараса Шевченка, будинок 18

в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", 01033, місто Київ, Голосіївський район, вулиця Антоновича, будинок 40

до Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації, 07700, Київська область, місто Яготин, вулиця Пирятинська, будинок 1

про стягнення 221 448,19 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г. Байдрелова

за участю представників сторін:

від позивача: Чорноморець Я. А. ( посв. №000380 від 22.06.2018; дов. №3798 від 10.12.2018);

від відповідача: не з`явився.

суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації про стягнення 221 448,19 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем передбачених законом зобов`язань з відшкодування витрат за надані позивачем телекомунікаційні послуги окремим категоріям громадян, які користуються правом на пільги.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.01.2020.

13 січня 2020 року від Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" надійшло клопотання № 11/3 від 10.01.2020 про приєднання доказів до матеріалів справи.

Разом з тим, 15.01.2020 на електронну адресу суду від Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації надійшла заява про визнання позовних вимог (вх. № суду 832/20) за підписом начальника управління Г. Величко, відповідно до якої відповідач не заперечує проти заявлених позовних вимог позивача та просить розглядати справу без участі їх представника. Оригінал даної заяви надійшов до суду засобами поштового зв`язку до початку судового засідання 16.01.2020.

Судом зроблено повторний Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підтвердження повноважень Г.В.Величко, як керівника Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації вчиняти дії від імені юридичної особи, відповідно до інформації з якого станом на 16.01.2020 Величко Галина Віталіївна є керівником управління.

Присутній в судовому засіданні 16.01.2020 представник позивача заперечень проти поданої заяви не заявила.

Розглянувши в підготовчому судовому засіданні подану відповідачем заяву про визнання позову, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами пункту 1 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Згідно частин першої і четвертої статті 191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи обставини справи, а також те, що подана відповідачем заява про визнання позову не суперечить діючому законодавству, не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, сторонам відомі наслідки визнання позову, а представник відповідача має повноваження на вчинення такої процесуальної дії, господарський суд її приймає та на підставі частини третьої статті 185, частини четвертої статті 191 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у даній справі.

В підготовчому судовому засіданні 16.01.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності суд

встановив:

Позивач, як оператор телекомунікації, на виконання вимог законодавчих актів надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах категоріям споживачів, які мають на це право.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що виключно Законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Пільги з оплати за послуги зв`язку для окремих категорій осіб встановлюються відповідно до приписів Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань"; "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та "Про охорону дитинства".

У відповідності до частини третьої статті 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року №295, установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу регулюються Бюджетним кодексом України.

Згідно зі статтею 2 Бюджетного кодексу України видатки бюджету - це кошти, спрямовані на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом.

Положеннями статті 30 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що пов`язані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено статтею 87 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 9 статті 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі на державні програми соціальної допомоги.

У відповідності до підпункту "б" пункту 4 статті 89 Бюджетного кодексу України до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст, республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема, державні програми соціального захисту.

За змістом статті 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 97 Бюджетного кодексу України).

Порядок та механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256 (далі Порядок) в редакції діючій на момент виникнення правовідносин між сторонами.

Пунктами 2, 3 Порядку № 256 передбачено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Згідно пункту 5 Порядку № 256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), зокрема, щодо пільг з послуг зв`язку.

З метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, Кабінет Міністрів України постановою від 29 січня 2003 року № 117 затвердив Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі Положення).

Згідно пункту 3 Положення № 117 Управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (далі уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання інформації про осіб, які мають право на пільги та забезпечують її автоматизоване використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга", в якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; вносять до Реєстру відповідні уточнення у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Пунктом 11 Положення № 117 визначено, що уповноважений орган щомісяця: 1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; 2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга"; 3) до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою "3-пільга"; Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, головним управлінням праці та соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами "4-пільга" та "6-пільга".

З огляду на викладене, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян при цьому, такі зобов`язання виникають безпосередньо із законів України.

На виконання вимог законів України, якими встановлені пільги окремим категоріям громадян, Позивачем, як оператором телекомунікації, в період з 01.01.2019 по 30.09.2019 надано телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян за пільговими тарифами на загальну суму 221 448,19 грн.

Здійснення відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, які мають право на відповідні пільги згідно чинного законодавства покладається у відповідності до положень вищезазначених норм законодавства на Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації, як розпорядника коштів Яготинського району на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, до компетенції якого належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до пункту 11 Положення № 117 на відповідача покладено обов`язок щодо оформлення Актів звіряння розрахунків за надані населенню телекомунікаційні послуги, на які надаються пільги відповідно до законодавства - форма № 3-пільга.

Позивач зазначає, що у зв`язку з невиконанням вказаних зобов`язань відповідачем, зазначені акти звіряння розрахунків за надані населенню телекомунікаційні послуги, на які надаються пільги відповідно до законодавства - форма № 3-пільга були складені позивачем та направлені відповідачу для проведення звірки взаєморозрахунків, а саме акти звірки розрахунків за послуги зв`язку станом на: 01.02.2019 на суму 26 124,92 грн; 01.03.2019 на суму 25 095,32 грн; 01.04.2019 на суму 25 217,78 грн; 01.05.2019 на суму 25 229,73 грн; 01.06.2019 на суму 25 086,78 грн; 01.07.2019 на суму 21 584,52 грн; 01.08.2019 на суму 25 101,03 грн; 01.09.2019 на суму 23 801,46 грн та 01.10.2019 на суму 24 206,65 грн. Копії додано до матеріалів позовної заяви.

На адресу відповідача направлялись листи з повідомленням про наявність заборгованості за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах та необхідність її погашення, про забезпечення дотримання вимог законодавства з даного приводу та про необхідність оформлення актів за надані послуги на пільгових умовах.

Однак Акти за формою 3-пільга по звірянню розрахунків за надані послуги на пільгових умовах відповідач належним чином не оформив, витрати понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.01.2019 по 30.09.2019 на загальну суму 221 448,19 грн не відшкодував у зв`язку з чим Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось з даним позовом до суду.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Заявлена позивачем до стягнення з відповідача грошова сума фактично є втратами підприємства, які воно понесло надаючи послуги окремим категоріям громадян за пільговими тарифами, встановленими державою у відповідних Законах України.

Проте, всупереч згаданих приписів закону відповідач не виконав своїх зобов`язань з відшкодування понесених позивачем втрат внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у спірному періоді в розмірі 221 448,19 грн.

Докази відшкодування відповідачем вказаних втрат в матеріалах справи відсутні.

Відповідач проти задоволення позову не заперечує, наслідком чого є його заява про визнання позову.

Таким чином, зважаючи на викладене та керуючись правилами частини четвертої статті 191 та частиною третьою статті 185 Господарського процесуального кодексу України у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог за результатами підготовчого провадження.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до частини першої статті 130 Господарського процесуального кодексу України, що кореспондується з частиною третьою статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду (частина перша Закону).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання позовної заяви було сплачено згідно платіжного доручення № 19966 від 15.11.2019 до Державного бюджету України судовий збір у сумі 3 321,72 грн, однак на момент прийняття рішення по даній справі відповідної заяви у порядку, встановленому законом, від позивача не надходило, а тому суд не вирішує в даному засіданні питання про повернення 50 відсотків судового збору позивачу.

Судовий збір у розмірі 1 660,86 грн, що становить 50% від судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації (07700, Київська область, місто Яготин, вулиця Пирятинська, будинок 1, ідентифікаційний код 03193608) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, місто Київ, Шевченківський район, бульвар Тараса Шевченка, будинок 18, ідентифікаційний код 21560766) 221 448 (двісті двадцять одну тисячу чотириста сорок вісім) грн 19 коп. витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах та 1660 (одна тисяча шістсот шістдесят) грн 86 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано: 17.01.2020