ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.01.20 р. Справа № 917/61/17

м. Полтава

за скаргою Комунального підприємства "Теплоенерго" (вул.Софіївська, 68, м.Кременчук, Полтавської області, 39600) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (вул. Героїв-Пожежників,13, м.Полтава,36014) у справі № 917/61/17

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод", вул.І.Приходька, 139, м. Кременчук, Полтавської області,39600

до 1. Комунального підприємства "Теплоенерго", вул.Софіївська, 68, м. Кременчук, Полтавської області,39600

2. Кременчуцької міської ради, площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавської області, 39600

про стягнення 19 904 327,77 грн.

та за зустрічним позовом Комунального підприємства "Теплоенерго", вул. Софіївська, 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39617

до Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод", вул. І. Приходька, 139, м. Кременчук, Полтавська область, 39621

про визнання недійсним пункту договору

Суддя Солодюк О.В.

Секретар судового засідання Олійник Н.І.

Представники згідно протоколу судового засідання.

Розглядається скарга Комунального підприємства "Теплоенерго" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пецяк Л.В.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2019 р. скаргу на дії (рішення) державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у справі № 917/61/17 передано на розгляд судді Солодюк О.В.

28.12.2019р. ухвалою суду призначено розгляд скарги в судовому засіданні на 08.01.2020р. на 14-00 год.

Від скаржника - Комунального підприємства "Теплоенерго" до суду надійшли письмові пояснення до скарги (вх. № 125 від 08.01.2020р.).

Скаржник у скарзі та у письмових поясненнях посилається на те, що 04.12.2019 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пецяк Людмилою Вікторівною в порушення ст. ст. 48, 56, 59 ЗУ «Про виконавче провадження» накладено арешт в межах суми боргу 8 452 442,22 грн., шляхом винесення постанови про накладення арешту ВП №56191548 на грошові кошти КП «Теплоенерго», що містяться на рахунках в: ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 331401, АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849, AT «Альфа - банк», МФО 300346, АБ «Укргазбанк», МФО 320478, AT «Ощадбанк», МФО 331467, ПАТ КБ «Полтава-банк», МФО 331489 без врахування усіх обставин, які мають значення при прийнятті такого рішення, а тому вважає, що Постанова про арешт коштів боржника від 04.12.2019року у ВП №56191548 є незаконною, та такою, що порушує права боржника, оскільки, як зазначає скаржник, на час пред`явлення Публічним акціонерним товариством «Крюківський вагонобудівний завод» наказу господарського суду Полтавської області № 917/61/17 на примусове виконання комунальне підприємство здійснило оплату в сумі 14 451 925, 58 грн., про що було зазначено в заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження. Залишок заборгованісті згідно наказу № 917/61/17 складав 5 193 150,23 грн.

Пунктом 3 Постанови про відкриття ВП 56191548 було стягнуто з боржника (скаржника) виконавчий збір у розмірі 519 315,02 грн.

Виходячи з викладеного вище, як зазначає скаржник, на час відкриття ВП 56191548 загальна заборгованість з урахуванням виконавчого збору складала 5 712 465,25 грн. (5 193 150,23 грн. + 519 315,02 грн.).

Тобто, різниця між фактичною заборгованістю за ВП 56191548 (5 712 465,25 грн.) та сумою арешту (8 452 442,22 грн.) становить 2 739 976,97 грн.

Скаржник зазначає, що вказавши у постанові, що оскаржується не вірний, надвеликий розмір належних до стягнення коштів, державним виконавцем штучно збільшена межа суми, на яку банківськими установами, в яких відкриті рахунки боржника, може бути проведено примусове стягнення, що також порушує права КП «Теплоенерго» та суперечить ч. 6 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження".

Скаржник також зазначає, що у Постанові про арешт в реквізитах «назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа» державний виконавець включив накази господарського суду Полтавської області, які вже завершені або повинні бути зупинені відповідно до пункту 10 частини 1 статті 34 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII, оскільки КП «Теплоенерго» внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Про зазначені обставини, КП «Теплоенерго» повідомляв ДВС неодноразово, а також листом від 15 листопада 2019 року, на який до сих пір не отримано відповідь.

Скаржник зазначає, що 26 грудня 2019 року КП «Теплоенерго» повторно звернулось до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про надання оновленої довідки про залишки заборгованостей та виправлення розміру сум, що підлягають стягненню.

У скарзі також зазначено, що державним виконавцем накладено арешт на рахунки із спеціальним режимом використання, що є порушенням абз. 2 ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якого забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання",статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Посилаючись на Постанову Вищого господарського суду України у справі № 905/3472/15 від 29.11.2016 року, скаржник зазначив, що державним виконавцем незаконно накладено арешт на рахунки КП «Теплоенерго» із спеціальним призначенням та рахункам, по яким здійснюється виплата заробітної плати та податків, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам КП «Теплоенерго», що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві, а також права боржника.

Скаржник посилається також на ст. 1, п.9 ч.1 ст.2, ч.1 ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження", ч. 1 ст. 339 ГПК України, п.7 розділу 1 розділу Інструкції з організації примусового виконання рішень і зазначає, що сукупність порушень державного виконавця при винесенні постанови про арешт коштів боржника від 04.12.2019року у ВП №56191548 що полягають у:

- зазначенні в постанові інших виконавчих проваджень, що завершені у зв`язку з їх фактичним виконанням та таких, виконання по яких мають бути зупинено на підставі вимог ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- невірному визначенні суми стягнення (збільшено на 2 739 976,97грн.);

- в накладенні арешту на рахунки із спеціальним призначенням та по яких проводиться сплата податків та виплата заробітної плати працівникам КП «Теплоенерго», що порушує їх конституційні права, провокує повне блокування господарської діяльності підприємства.

Розглянувши матеріали справи та додані до скарги докази, суд встановив:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 31.10.2017р. у справі № 917/61/17 стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" заборгованість у розмірі 19 413 779, 58 грн., з яких заборгованість у розмірі 14 466 007,28 грн., пеня - 4354077,62 грн., 3% річних - 593694,68 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 231296,23 грн. (том 9, а.с.192-203).

04.12.2017р. на виконання вищезазначеного рішення видано відповідний наказ (том 9 а.с.216).

26.03.2018р. постановою Харківського апеляційного господарського суду рішення господарського суду Полтавської області від 31.10.2017р. по справі № 917/61/17 залишено без змін (том 10, а.с. 94-101).

04.07.2018р. Постановою Верховного Суду постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.03.2018р. та рішення господарського суду Полтавської області від 31.10.2017р. по справі № 917/61/17 залишено без змін (том 10, а.с. 159-164).

17.04.2018р. постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пецяк Л.В. відкрито виконавче провадження ВП № 56191548 з виконання наказу господарського суду Полтавської області № 917/61/17 від 04.12.2017р.

Пунктом 3 постанови стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 519 315, 02 грн. (том 11, а.с. 14).

04.12.2019р. постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пецяк Л.В. про арешт коштів боржника ВП № 56191548, при примусовому виконанні наказів господарського суду Полтавської області та виконавчого листа № 537/1163/17 від 07.08.2017р. Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 331401; АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849; AT «Альфа - банк», МФО 300346; АБ «Укргазбанк», МФО 320478; AT «Ощадбанк», МФО 331467; ПАТ КБ «Полтава-банк», МФО 331489, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: КП "Теплоенерго" за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Софіївська, 68, в межах суми боргу з врахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в сумі 8 452 442,22 грн. (том 11, а.с.11-13).

26.12.2019р. скаржник звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця, якою просить суд постанову, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пецяк Л.В. про арешт коштів боржника від 04.12.2019р. у ВП № 56191548 визнати протиправною та скасувати.

З постанови про арешт коштів боржника від 04.12.2019р. ВП № 56191548 вбачається, що кошти боржника арештовані при примусовому виконанні наказів господарського суду Полтавської області (в. т.ч. наказу господарського суду Полтавської області № 917/61/17 від 04.12.2017р. ВП № 56191548) та виконавчого листа № 537/1163/17 від 07.08.2017р. Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Згідно відомостей про виконавче провадження № 56191548 (том 11, а.с.10), 18.04.2018 р. державним виконавцем винесено постанову про приєднання ВП № 56191548 до зведеного виконавчого провадження.

Згідно облікової карки на зведене виконавче провадження № 38275205 (том 11, а.с. 15-16) виконання наказу господарського суду Полтавської області № 917/61/17 від 04.12.2017р. ВП № 56191548 проводиться Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в рамках зведеного виконавчого провадження № 38275205, в якому, окрім наказів господарського суду Полтавської області виконуються також постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору (ВП №57662916 та ВП №57216668) та виконавчий лист № 537/1163/17 від 07.08.2017р., виданий Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області (ВП № 54493224). Про перебування у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зведеного виконавчого провадження № 38275205 зазначає також і скаржник в листах: №12-08/1890 від 15.11.2019 р. (том 11, а.с.21-22), №12-08/2079 від 18.12.2019 р. (том 11, а.с. 97-98), направлених на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ У Полтавській області.

Згідно листа Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ У Полтавській області від 30.10.2019 р. за № 02.3/139/2 (том 11, а.с. 95-96) у провадженні Відділу перебуває зведене виконавче провадження № 34007292, в якому виконується наказ господарського суду Полтавської області № 917/61/17 від 04.12.2017р. ВП № 56191548 про стягнення 5 193150 грн. Окрім наказів господарського суду Полтавської області виконуються також постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору ВП №57662916 та ВП №57216668. Про перебування у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зведеного виконавчого провадження № 34007292 також зазначено і в листі скаржника за № 12/1984 від 05.12.2019 р., направленого на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ У Полтавській області (том 11, а.с. 68-71).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, яка охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012р. №18-рп/2012).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 339 та частини 1 статті 340 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Зазначеними нормами ГПК України і Закону України "Про виконавче провадження" не урегульовано порядку розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень при вчиненні дій у зведеному виконавчому провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про виконавче провадження" виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Отже, при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких указані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів. Для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження вимагається наявність підстав для завершення виконавчого провадження, а таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову.

Водночас, цим законом не передбачено порядку розгляду скарг щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

З матеріалів скарги вбачається, що наказ господарського суду Полтавської області № 917/61/17 від 04.12.2017р. ВП № 56191548 перебуває на виконанні у зведеному виконавчому провадженні № 38275205. За інформацією Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області (лист від 30.10.2019 р. за № 02.3/13912, том 11, а.с. 95-96) наказ господарського суду Полтавської області № 917/61/17 від 04.12.2017р. ВП № 56191548 виконується у зведеному виконавчому провадженні № 34007292.

У зведеному виконавчому провадженні об`єднано виконавчі документи: накази господарського суду Полтавської області, видані ним на виконання рішень, ухвалених в порядку господарського судочинства та виконавчий лист № 537/1163/17 від 07.08.2017р., виданий Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області (ВП № 54493224) на виконання рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Крім того, у зведеному виконавчому провадженні на виконанні знаходяться постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору ВП №57662916 та ВП №57216668.

Суд зазначає, що за зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця при виконанні зведеного виконавчого провадження не визначено, а тому учасники виконавчого провадження оскаржують одні й ті самі рішення, дії чи бездіяльність державної виконавчої служби в судах різних юрисдикцій.

Згідно з частиною 2 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто, частина 5 статті 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, у такому випадку застосовується частина перша статті 287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2019 року у справі № 906/530/17, ВП Верховного Суду від 14.03.2018 р. по справі № 660/612/16-ц.

Відповідно до ч. 10 ст. 11 ГПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що оскільки ГПК України не передбачає можливості закриття провадження по розгляду скарги, судом застосовані аналогічні положення, передбачені ГПК України, щодо закриття провадження у справі.

Суд приходить до висновку, що даний спір не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Частиною 2 ст. 231 ГПК України встановлено, що у разі якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом першим частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Отже, даний спір має розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, провадження у розгляді скарги по даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 231, ст. 234 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження за скаргою Комунального підприємства «Теплоенерго» на дії (рішення) державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у справі № 917/61/17 - закрити.

Роз`яснити Комунальному підприємству «Теплоенерго» про право звернутись в суд в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повна ухвала складена 13.01.2010 р.

Суддя Солодюк О.В.