УХВАЛА

м. Київ

14.01.2020Справа № 910/19552/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О., за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеравто"

до Державного підприємства „Антонов"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна інноваційна фінансово-кредитна установа

про стягнення 16 165 094, 00 грн.

за зустрічним позовом Державного підприємства „Антонов"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеравто"

2. Державної інноваційної фінансово-кредитної установи

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Фактор Плюс"

про визнання недійсним договорів

Представники учасників процесу:

від позивача за первісним позовом: не з`явився

від третьої особи/відповідача 2 за зустрічним позовом, Обущак В.В.

від відповідача 1 за зустрічним:

від відповідача 3 за зустрічним, Литвинова Г.В.

від ДП "Антонов": Шварьов Р.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеравто" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства "Антонов" 16165094,00 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Інноваційного договору №07/98 від 05.10.1998.

28.09.2015 Державним підприємством "Антонов" подано до суду зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеравто", Державної інноваційної фінансово-кредитної установи та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" про визнання недійсними:

- договору №18/05-15/3 від 18.05.2015 відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ "Інтеравто" та ТОВ "Фінансова компанія "Фактор плюс";

- договору №15/05/15 від 15.05.2015 про відступлення права вимоги, укладеного між Державною інноваційною фінансово-кредитною установою та ТОВ "Фінансова компанія "Фактор плюс".

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що оспорювані договори відступлення права вимоги укладено без додержанням вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 у справі №910/19552/15 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеравто" задоволено: за рішенням суду присуджено до стягнення з Державного підприємства "Антонов" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеравто" 16165094,00 грн. основного боргу та 73080, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні зустрічного позову Державного підприємства "Антонов" - відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 апеляційну скаргу Державного підприємства "Антонов" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 у справі №910/19552/15 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 у справі №910/19552/15 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05.11.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 у справі №910/19552/15 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

19.11.2019 матеріали справи №910/19552/15 надійшли до Господарського суду міста Києва та за результатом автоматизованого розподілу передані судді Турчин С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 прийнято справу № 910/19552/15 до свого провадження, призначено підготовче засідання у справі на 17.12.2019.

09.12.2019 від Державної інноваційної фінансово-кредитної установи надійшли пояснення по справі та клопотання про закриття провадження у справі.

17.12.2019 від Державного підприємства „Антонов" надійшли письмові пояснення по справі.

У підготовчому засіданні 17.12.2019 суд постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання третьої особи про закриття провадження у справі та відклав підготовче засідання на 14.01.2020.

10.01.2020 від Державної інноваційної фінансово-кредитної установи надійшли документи для долучення до матеріалів справи та клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 910/20958/17.

14.01.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" надійшли письмові пояснення та заперечення проти клопотання про закриття провадження у справі.

У підготовчому засіданні 14.01.2020 представник Державної інноваційної фінансово-кредитної установи підтримав клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник ДП „Антонов" не заперечив проти зупинення провадження.

Представник ТОВ "Фінансова компанія"Фактор Плюс" проти зупинення провадження заперечив.

У підготовчому судовому засіданні 14.01.2020, розглянувши клопотання Державної інноваційної фінансово-кредитної установи про зупинення провадження у справі, дійшов висновку про наступне.

Так, у вказаному клопотанні заявник просить зупинити провадження у справі № 910/19552/15 до набрання законної сили рішенням у справі № 910/20958/17.

Відповідно до приписів п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Так, об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

Як вбачається з первісної позовної заяви, позивач просить стягнути 16165094,00 грн. заборгованості за Інноваційним договором №07/98 від 05.10.1998. При цьому позивач зазначив, що відповідне право грошової вимоги третьої особи до відповідача за Інноваційним договором відступлено третьою особою на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на підставі договору №15/05/15 від 15.05.2015, а ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" - на користь позивача на підставі договору №18/05-15-3 від 18.05.2015.

В той же час, в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/20958/17 за позовом Державної інноваційної фінансово - кредитної установи до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеравто", про визнання недійсним договору від 15.05.2015 №15/05/15 про відступлення права вимоги, а також про застосування наслідків недійсності правочину та про визнання за позивачем права кредитора за інноваційним договором від 05.10.1998 №07/98, укладеним Київським регіональним відділенням Державного інноваційного фонду, правонаступником якого є позивач, та державним підприємством "Антонов". Позовні вимоги мотивовані тим, що вказаний правочин було вчинено під впливом помилки, а саме через те, що звіт про оцінку майна від 30.04.2015, який став підставою для визначення ціни договору про відступлення права вимоги №15/05/15, є неякісним, непрофесійним і не підлягає використанню; крім того, на 3 аркуші вказаного звіту підпис виконано не оцінювачем, а іншою особою.

Отже, у справі № 910/20958/17 фактично вирішується питання наявності у Державної інноваційної фінансово - кредитної установи права вимагати грошові кошти за Інноваційним договором №07/98 від 05.10.1998, та, як наслідок, відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеравто" права вимагати стягнення коштів, які є предметом первісного позову у даній справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обставини, які будуть встановлені у справі № 910/20958/17, мають значення для розгляду даної справи.

Таким чином існує об`єктивна неможливість розгляду справи №910/19552/15 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/20958/17.

При цьому, має місце певна черговість розгляду вимог, оскільки первісно необхідно встановити наявність чи відсутність підстав для визнання договору відступлення недійсним, а потім - розглядати вимоги про стягнення заборгованості на підставі набутого за ним права вимоги.

Крім того, суд зазначає, що неможливість розгляду даної справи № 910/19552/15 до вирішення справи № 910/20958/17 обґрунтована здійсненням судового розгляду в межах заявлених позовних вимог, які, по суті, містять самостійні предмет та підставу позову.

Так, у даній справі зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані договори відступлення права вимоги укладено без додержанням вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави. При цьому особа, яка заявила зустрічні вимоги не є стороною цих правочинів. Тоді як позовні вимоги, заявлені у справі № 910/20958/17, що стосуються визнання недійсним договору №15/05/15 від 15.05.2015, заявлені стороною правочину, містять окремі предмет і підставу позову, відмінні від підстав у даній справі.

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі №910/19552/15, у зв`язку із чим клопотання Державної інноваційної фінансово-кредитної установи підлягає задоволенню.

Пунктом 8 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Враховуючи наведене, суд зупиняє провадження у справі №910/19552/15 до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/20958/17 за позовом за позовом Державної інноваційної фінансово - кредитної установи до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеравто", про визнання недійсним договору від 15.05.2015 №15/05/15 про відступлення права вимоги, а також про застосування наслідків недійсності правочину та про визнання за позивачем права кредитора за інноваційним договором від 05.10.1998 №07/98, укладеним Київським регіональним відділенням Державного інноваційного фонду, правонаступником якого є позивач, та державним підприємством "Антонов"

Керуючись ст. 227, 229 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державної інноваційної фінансово-кредитної установи про зупинення провадження у справі №910/19552/15 задовольнити.

2. Зупинити провадження у справі №910/19552/15 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/20958/17.

3. Зазначити учасникам процесу про необхідність повідомити суд щодо усунення обставин, що викликали зупинення провадження у даній справі.

Ухвала набирає законної сили 14.01.2020 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.01.2020

Суддя С.О. Турчин