РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.01.2020Справа № 910/13343/19
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Юрковської В.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження

справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (вул. Левченка, буд. 1, м. Маріуполь, Донецька область, 87504) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Тверська (Єжи Гедройця), буд. 5, м. Київ, 03680) про стягнення 1 036 906,70 грн.,

Представники сторін:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - Сибірьов А. А.,

від відповідача - Бондаренко А. В.,

В С Т А Н О В И В:

26.09.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла зазначена позовна заява та передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 1 036 906,70 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

22.10.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви з доданими документами.

Ухвалою суду від 25.10.2019, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 05.11.2019, позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 1036906,70 грн. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.11.19 о 11:35 год.

31.10.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що усі вагони були доставлені до станції призначення з простроченням не з вини залізниці.

Також 31.10.2019 відповідачем подано заяву, в якій останній просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до 250 000,00 грн, посилаючись на відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок затримки доставки вантажу.

11.11.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що залізничні накладні не містять відмітки про причини затримки вантажу, яка б надавала залізниці право на збільшення терміну доставки. Крім того, відповідач прострочення термінів доставки не заперечує, визнає суму штрафу та просить суд зменшити штраф у зв`язку з незадоволеним фінансовим станом Регіональної філії, проте жодних доказів не надає. Просив судове засідання провести без участі представника позивача.

19.11.2019 розгляд справи відкладено на 19.12.2019.

09.12.2019 позивач подав до суду заяву про проведення судового засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

19.12.2019 відповідач подав до суду додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

19.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.01.2020.

03.01.2020 позивач подав до суду заяву про проведення судового засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні 09.01.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Статтею 194 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи протягом лютого 2019 року АТ «Укрзалізниця» здійснило доставку вантажів на адресу позивача - ІФ ДП «АМПУ» (вул.. Праці, 6. М. Черноморськ, Одеська область), станція призначення Черноморськ-Порт-експорт, по наступним залізничним накладним: №№ 48027239, 48043699. 48043723, 48043731, 48043749, 48043780, 48043798, 48043814, 48043822, 48044655, 48047864, 48047872, 48047880, 48047955, 48047963, 48047971, 48055271, 48055289, 48055305, 48055321, 48055339, 48055354, 48055362, 48055370, 48055388, 48055396, 48055404, 48055412, 48058440, 48058481, 48062392, 48062442, 48062475, 48062491, 48062574, 48063226, 48063341, 48063416, 48063440, 48063465, 48063473, 48065098, 48070635, 48070643, 48070668, 48070684, 48070692, 48070726, 48070759, 48070767, 48108708, 48108716, 48108724, 48108732, 48108740, 48108922, 48108930, 48108955, 48108963, 48108971, 48126965, 48127120, 48145502, 48148712, 48148746, 48148753, 48152458, 48152466, 48152474, 48152490, 48152524, 48152532, 48152540, 48152557, 48152565, 48152573, 4152581, 48152599, 48152607, 48152615, 48152623, 48152631, 48155212, 48155584, 48157671, 48157689, 4157705, 48157713, 48157739, 48157747, 48158380, 48158430, 48158497, 48158562, 48165971, 48165989, 48166110, 48189013, 48189054, 48189237, 48189278, 48189666, 48189690, 48189757, 48189765, 48189799, 48190136, 481900243, 48190268, 48190367, 48190441, 48313688, 48313704, 48313720, 48313852, 48313902, 48314140, 48362701, 48365977, 48375117, 48377279, 48385033, 53704250, 53704300, 53704367, 5370466, 53704482, 53704490, 53705505, 53769154, 53890059, 53963021, 53964912, 53964920, 53964938, 53965042, 53986055, 53986063, 53986154, 53986162, 5398637, 53986527, 53986550, 53986766, 53986790, 53986824, 53986931, 53986956, 53986980, 53987012, 53992293, 53992301, 53992319, 53992343, 53992392, 53992442, 53992459, 53992475, 53992491, 53998019, 53998043, 53998092.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Пунктом 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Позивач зазначає, що вище вказані вантажі доставлені відповідачем з порушенням терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу), що підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних.

Позивач, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України нарахував до стягнення з відповідача штрафні санкції у загальному розмірі 1 036 906,70 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.1 ст.313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Згідно з ч.5 ст.307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 41 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, встановлено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до пп. 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (із змінами та доповненнями) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на ____число _____місяць» (п. 2.1 вказаних Правил).

Згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до п. 2.10. Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт», у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Враховуючи положення ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» суд вважає необґрунтованими твердженнями відповідача про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафу за порушення строків поставки вантажу, в зв`язку з відсутністю вини залізниці у порушенні строків доставки вантажу.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

- 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 04.04.2012 № 01-06/420/2012 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення» нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений пунктом 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого пунктом 116 Статуту штрафу відсутні.

Пунктом 3.11 роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» зазначено, що згідно з пунктом «в» статті 130 Статуту належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна. Доказом затримки, яка трапилася з вини відправника чи одержувача, що дає право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу відповідно до пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів, є відмітка у перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції і календарним штемпелем. Тому відсутність такої відмітки на накладній позбавляє залізницю права на збільшення терміну доставки вантажу.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до наявних у матеріалах справи залізничних накладних, вантаж доставлено з порушенням встановленого терміну, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Вказане підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, а також не заперечується відповідачем.

Відповідач допущення прострочення вантажу не спростовував, однак просив суд зменшити розмір штрафних санкцій до 250 000,00 грн.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що матеріали даної справи не містять доказів, що позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу, нараховані штрафні санкції є надмірно великими.

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено наявність незначного терміну прострочення доставки вантажу, одночасно з цим матеріали справи не містять доказів завдання позивачу збитків прострочення доставки вантажу, а відтак суд вважає наявність виняткових обставин для зменшення розміру штрафних санкцій, враховуючи те, що їх розмір 1 036 906,70 грн є надмірною неустойкою для відповідача.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в разі зменшення судом розміру штрафних санкцій покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1, ) 400 000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп. штрафу та 15 553 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят три) грн. 60 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п. 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання повного тексу рішення 20.01.2020

Суддя В.О.Демидов