ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2020 Справа № 917/1935/19

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Експорт ЮА", провулок Житомирський, 2-А, м. Коростень, Житомирська область, 11500

до відповідачів: 1. Головного управління Національної поліції в Полтавській області, вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014

2. Прокуратури Полтавської області, вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, вул.Шевченка, 1, м. Полтава, 36011

про стягнення 13 856,21 грн. матеріальної шкоди

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.,

Представники учасників справи:

Представники позивача: не з`явились

Представник відповідача 1: Сиромятніков В. В., посв. адвоката № 2952 від 25. 07. 2019 р., дов. № 1551/115/01/26-2019 від 09.04.19 р.,

Представник відповідача 2: Мироненко О. В., службове посвідчення №036062 від 16.10.15р., дов. № 05/2-591 вих. 19 від 18.11.19 р.,

Представник третьої особи: не з`явився

Обставини справи: 06.11.2019 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Експорт ЮА" до відповідачів: 1. Головного управління Національної поліції в Полтавській області; 2. Прокуратури Полтавської області про стягнення 13 856,21 грн. матеріальної шкоди.

Ухвалою від 08.11.2019 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/1935/19 в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області. Судове засідання у справі призначив на 27.11.19 року на 10:00 год.

В судовому засіданні 27.11.2019 року оголошено протокольну ухвалу про перерву у засіданні до 16.12.2019 року до 10.00 год. та за клопотанням представників відповідачів продовжено строки на подачу відзивів на позов на 10 днів.

06.12.2019 року від третьої особи (Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області) до суду надійшли пояснення (арк. с. 175-178) в яких третя особа проти позову заперечує, зазначаючи, зокрема, що при розгляді справи в порядку господарського судочинства суд не може надавати оцінку діям чи бездіяльності слідчих органів у конкретному кримінальному провадженні, тому суд не може робити висновки з приводу процесуальних порушень чи відсутності таких порушень при розслідуванні вказаного кримінального провадження в тому числі, порядку вилучення речових доказів та належного їх зберігання. Крім того, третя особа вказує на те, що згідно ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31.05.2019 року арешт на майно позивача було накладено у зв`язку з внесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000122 відомостей щодо можливих ознак підроблення ТТН ПЛА№282655 від 23.04.2019 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.І ст. 366 КК України. Відомостей щодо закриття кримінальної справи за фактом підроблення офіційних документів позивачем не надано. Що стосується висновку експерта від 05.08.2019 року №1265, третя особа зазначає, що він жодним чином не підтверджує завдання позивачеві матеріальної шкоди, оскільки експертом було надано відповідь лише на запитання до якого класу відноситься представлена для огляду деревина та яка її ринкова вартість на момент проведення експертизи.

09.12.2019 року від відповідача №1 до суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. с. 184-188), в якому відповідач проти задоволення позову заперечує повністю, посилаючись на те, що судовими рішеннями слідчих суддів не було встановлено і не могло бути встановлено факт неналежного зберігання арештованої деревини, оскільки згідно з КПК України слідчий суддя не має таких повноважень. Фактично за змістом ухвали про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000122 слідчий суддя погодився із доводами представника позивача про те, що подальше зберігання деревини на території Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області може призвести до заподіяння шкоди власнику даної деревини, а тому прийняв рішення щодо подальшої передачі деревини на відповідальне зберігання іншій особі. Отже, доводи слідчого судді щодо можливого завдання шкоди власнику деревини фактично є припущенням та не свідчать про встановлення слідчим суддею факту неналежного зберігання арештованого майна. Також відповідач №1 вказує на те, що позивачем до позову не додано будь-яких доказів щодо неналежного, на його думку, зберігання вилученої деревини. Згідно наданого позивачем висновку експерта неможливо встановити чи взагалі була завдана матеріальна шкода позивачу.

09.12.2019 року від відповідача №2 до суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. с. 193-203), в якому відповідач №2 проти задоволення позову заперечує повністю посилаючись на те, що позивачем не доведено всіх необхідних умов для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди. Судових рішень чи будь яких інших доказів, які б свідчили про протиправність дій чи бездіяльність відповідачів позивачем суду не надано.

Водночас, деревина під арештом перебувала з 31.05.2019 по 18.06.2019 (з врахуванням строку для набрання ухвалою слідчого судді від 13.06.2019 законної сили) - 18 днів. На дослідження експерта деревина надана, відповідно висновку експерта - 18.07.2019 року, 19.07.2019 року та 22.07.2019 року фактично більше ніж через місяць після зняття арешту. За який період настало погіршення, якщо таке дійсно було, експертизою не визначено, а тому відповідно не доведено причинено - наслідкового зв`язку погіршення якості деревини з перебуванням її безпосередньо під арештом та діями правоохоронних органів. Також відповідач №2 вказує на недоведеність позивачем розміру завданої шкоди.

Також відповідачі заперечували щодо розміру витрат на оплату послуг адвоката, заявлених позивачем.

В судовому засіданні 16.12.2019 року оголошено протокольну ухвалу про перерву у засіданні до 14.01.2020 року до 10.00 год.

26.12.2019 року від позивача до суду надійшло клопотання про приєднання доказів з додатками - оригінал товарно-транспортної накладної серії ПЛА № 282655 від 23.04.2019 року.

26.12.2019 року від позивача до суду надійшла відповідь на пояснення третьої особи (Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області) .

26.12.2019 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача №1.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

14.01.2020 року на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні 14.01.2020 року без його участі та участі позивача. Позовні вимоги у клопотанні підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 ГПК України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

При цьому клопотання представника позивача не підписано власним електронним цифровим підписом заявника, з огляду на що воно є таким, що не підписане уповноваженою особою.

Оригінал зазначеного клопотання станом на час проведення судового засідання до суду не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Позивач належним чином повідомлений про судове засідання, строки розгляду справи закінчилися, а тому суд розглядає справу за відсутності представника позивача в судовому засіданні 14.01.2020 року.

В судовому засіданні 14.01.2020 року представники відповідачів підтримали свої заперечення.

В судовому засіданні 14.01.2020 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив термін виготовлення повного рішення, роз`яснив коли рішення набирає законної сили, порядок та строки його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив наступне.

Великобагачанським ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000122 від 24.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31.05.2019 року в межах кримінального провадження №0000122 від 24.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (арк. с. 20-29) було накладено арешт на дерева сосни загальним об`ємом згідно товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) серія ПЛА № 282655 від 23.04.2019 року 40,0960 кубічних метрів в кількості 159 шт., з тимчасовим позбавленням права відчуження, розпорядження та використання до скасування арешту у встановленому КПК України порядку, що на той час зберігалася на території Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою селище Велика Багачка, вулиця Шевченка, 103 Полтавської області та на товарно- транспортну накладну при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) серія ПЛА №282655 від 23.04.2019 року, з тимчасовим позбавленням права розпорядження та використання до скасування арешту у встановленому КПК України порядку, яка буде зберігатися в матеріалах кримінального провадждення №0000122 від 24.04.2019 року року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Крім того даною ухвалою зобов`язано слідчого СВ Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Черниша Д. М. та начальника Великобагачанськоговідділу Миргородської місцевої прокуратури Дулича ОД. прийняти негайні міри для належного зберігання деревини у кількості 159 штук з метою запобігання її псування та можливості її подальшого використання за цільовим призначенням.

Ухвалою слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13.06.2019 року (арк. с. 30-36) скасовано арешт майна згідно ухвали слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31.05.2019 року в частині тимчасової заборони використання дерева сосни загальним об`ємом згідно товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) серія ПЛА№ 282655 від 23.04.2019 року 40,0960 кубічних метрів в кількості 159 шт., що на даний час зберігається на території Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: селище Велика Багачка, вул. Шевченка, 103 Полтавської області та зобов`язано слідчого, який здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000122 від 24.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, вирішити питання передання на зберігання вищезазначеної деревини власнику чи законному володільцю ТОВ Вуд Експорт ЮА чи на відповідальне зберігання іншій особі, зокрема ДП Миргородське лісове господарство за згодою власника майна (законного володільця, 9 враховуючи, що між даними особами укладено договір про купівлю продаж необробленої деревини від 10.04.2019 року) за місцем, де є можливим відповідне зберігання цього майна з метою недопущення його подальшого псування, з можливістю доступу посадових осіб органу досудового розслідування для проведення необхідних слідчих дій, зокрема, можливого огляду деревини, в т.ч. і огляду її експертом в межах призначеної по даному кримінальному провадженню судової товарознавчої експертизи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що ухвала слідчого судді від 31.05.2019 року в частині негайного прийняття міри для належного зберігання деревини виконана не була.

Також позивач посилається на бездіяльність працівників поліції ( безпосередньо слідчого СВ Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ЧернишаД.М. та начальника Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури Дулича О.Д. ), які не забезпечили відповідні умови для зберігання вилученої деревини і остання зберігалася в неналежних умовах на території відділу поліції, що призвело до її значного псування, втрати своїх якісних властивостей та не може бути використана в подальшому у тій господарській діяльності для якої вона придбавалася.

Відповідно до ТТН серія ПЛА № 282655 від 23.04.2019 року ціна деревини на момент її вилучення становила 45 170,44 грн. (арк. с. 37-38).

АО Юридичний альянс в інтересах ТОВ Вуд Експорт ЮА (позивача) звернулося до Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру з заявою про проведення товарознавчої експертизи.

15 липня 2019 року АО Юридичний альянс укладено договір з Полтавським НДЕКЦ МВС України № 02-19 (арк. с. 47-48).

15.07.2019 року на розрахунковий рахунок № 7217 Полтавського НДЦЕКЦ МВС України АО Юридичний альянс перераховано 3164,40 грн. за проведення експертизи, що підтверджується платіжним дорученням №186 від 16.07.2019 року (арк. с. 50).

На вирішення судової експертизи було поставлено наступні запитання:

До якого складу якості відноситься представлена для огляду деревина та яка ринкова вартість представленої для огляду деревини станом на момент проведення експертизи?

Полтавським НДЦЕКЦ МВС України було проведено товарознавчу експертизу та виготовлено висновок експерта від 05.08.2019 року №1265 (арк. с. 52-148). В даному висновку експертом зроблено наступний висновок: Представлені для огляду 113 колод довжиною 4,5 м та 6,0 м відносяться до класу якості D45 колод довжиною 4,0 м, відносяться до деревини промислового використання. Ринкова вартість представленої для огляду деревини станом на момент проведення експертизи може становити 31 856,21 грн.

Відповідно до акту прийому-передачі від 9 серпня 2019 року (арк. с. 39-46), представником позивача було отримано передані слідчим слідчого відділення Великобагачанського відділу поліції Черниш Д. М. лісоматеріали в кількості 158 шт.

На момент проведення експертизи загальна вартість деревини становить 31 856,21 грн., що на 13 856,21 грн. нижче від вартості деревини, яка була передана на зберігання відповідачам.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача збитків в розмірі 13 613,79 грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За змістом частин 1 - 3 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статтею 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.

На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Дана правова позиція також зазначена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22 листопада 2019 року у справі № 910/906/18, постанові ВС від 12 вересня 2019 року у справі № 910/4756/18 та ін.

Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В обґрунтування понесених збитків позивач посилається на ухвалу слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31.05.2019 року в межах кримінального провадження №0000122, ухвалу слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13.06.2019 року про скасування арешт майна згідно ухвали слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31.05.2019 року, ТТН-ліс серія ПЛА № 282655 від 23.04.2019 року, висновок експертизи, акт прийому-передачі від 9 серпня 2019 року.

Як встановлено судом, на вирішення експертизи, проведеної на замовлення позивача, було поставлено наступні запитання: "До якого складу якості відноситься представлена для огляду деревина та яка ринкова вартість представленої для огляду деревини станом на момент проведення експертизи?"

Полтавським НДЦЕКЦ МВС України було проведено товарознавчу експертизу та виготовлено висновок експерта від 05.08.2019 року №1265 (арк. с. 52-148), згідно якого "Представлені для огляду 113 колод довжиною 4,5 м та 6,0 м відносяться до класу якості D45 колод довжиною 4,0 м, відносяться до деревини промислового використання. Ринкова вартість представленої для огляду деревини станом на момент проведення експертизи може становити 31 856,21 грн."

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі ( ч.2 ст. 2 ГПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Натомість згідно з ч. 1, 4 ст. 13 цього Кодексу судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вже зазначав суд вище, позивач повинен довести належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами ті обставини, з якими чинне законодавство пов`язує підстави для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків.

Згідно з частиною 1 статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, деревина під арештом перебувала з 31.05.2019 по 18.06.2019 (з урахуванням строку для набрання ухвалою слідчого судді від 13.06.2019 законної сили) - 18 днів.

На дослідження експерта деревина надана, відповідно висновку експерта - 18.07.2019 р.

Згідно акту прийому-передачі позивач забрав свою деревину 09.08.2019 року.

Посилання позивача на висновок експерта від 05.08.2019 року №1265 як на доказ понесення збитків в сумі 13 856,21 грн. судом відхиляються, оскільки згідно поставленого позивачем питання експертом надано лише відповідь на питання щодо класу та ринкової вартості деревини, наданої для дослідження.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», Інструкції щодо заповнення спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс), затвердженої Наказ Міністерства інфраструктури України, Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.11.2013 N 961/707 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.12. 2013 р. за N 2070/24602, товарно-транспортна накладна при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) є документом на вантаж та є обов`язковою для державних лісогосподарських підприємств (структурні підрозділи: лісництва, склади, цехи) при обліку, первинному відпуску та перевезенні деревини автомобільним транспортом.

Інструкцією щодо заповнення спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом встановлено, що у товарно-транспортній накладній проставляється штрих-код документа (у форматі 2D), який має в закодованому вигляді повні відомості щодо місця заготівлі, відвантаження та характеристик деревини, що відпущена. Штрих-код використовується для оперативного зчитування інформації, а також є надійним засобом захисту документа від підробки (п.26 Інструкції).

На оригіналі ТТН, що надана позивачем до матеріалів справи, штрих-код відсутній.

За фактом наявності ознак підроблення ТТН при перевезення деревини автомобільним транспортом серія ПЛА № 282655 від 23.04.2019 до ЄРДР 24.04.2019 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до норм ст.ст. 626, 627, 628, 632 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору становлять умови визначені на розсуд сторін і погоджені ними, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Отже, ціна деревини, за якою позивач купив у ДП «Миргородське лісове господарство» є договірною, тобто визначена за домовленістю сторін.

Різниця між вартістю, вказаною у накладній ТТН серія ПЛА № 282655 від 23.04.2019 року та вартістю, вказаною у висновку експерта, жодним чином не свідчить та не доводить факт понесення збитків позивачем.

Крім того, суд дійшов висновку, що наявний в матеріалах справи висновок від 05.08.2019 року №1265 експерта, наданий позивачем та проведеного за його замовленням, не є актом судової експертизи, оскільки експерт про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку не попереджався. У самому висновку експерта вказано, що "про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта відповідно до ст. 72 Цивільного процесуального кодексу України обізнана". При цьому ст. 72 ЦПК України не містить жодної відповідальності експерта, а містить положення стосовно того хто є експертом та про права експерта.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі N 905/3375/15, від 4 жовтня 2019 р. N 914/1949/18 та ін.

Жодних доказів неправомірності дій відповідачів позивачем суду не подано.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позивачем не обґрунтовано та не доведено неправомірності дій відповідачів, наявності самої шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Оскільки необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення, і довести наявність цих елементів має саме позивач, то за відсутності хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

З огляду на наведене позовні вимоги задоволенню не підлягають як необґрунтовані та доказами не підтверджені.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 20.01.2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Тимощенко О.М.