ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

15.01.2020 Справа № 905/2136/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Фроловій Т.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю СК-ДАРІНА вих. №482/12 від 18.12.2019

по справі за позовом: Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління (65058, Одеська область, місто Одеса, Приморський район, вулиця Армійська, будинок 18; )

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю СК-ДАРІНА (85766, Донецька область, Волноваський район, село Хлібодарівка, вулиця Леніна, будинок 10; )

про стягнення 4 126 681,17 грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В

Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю СК-ДАРІНА про стягнення 4 126 681,17 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором підряду № 97/18 від 04.06.2018 року, а саме завищення вартості виконаних будівельних робіт по об`єкту будівлі казарми поліпшеного планування у військовому містечку №Ч-1, смт.Чорноморське, Одеської області. Шифр Ч-1 К-5 на суму 4 126 681,17 грн., що було встановлено інженерною перевіркою виконаних відповідачем робіт, проведеною позивачем.

23.12.2019 від представника відповідача надійшла заява вих. № 482/12 від 18.12.2019, в якій останній просив передати справу № 905/2136/19 на розгляд до господарського суду Одеської області. В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що фактичним місцезнаходженням сторін по справі та місцем виконання договору, стягнення за яким є предметом даного спору, є Одеська область, у зв`язку з чим справа належить до територіальної підсудності саме господарського суду Одеської області.

Розглянувши вищевказану заяву суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у її задоволенні з огляду на наступне.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому, стаття 29 Господарського процесуального кодексу України визначає правила підсудності справ за вибором позивача, тобто альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів.

Отже, головною ознакою цього виду підсудності є воля позивача у справі під час визначення конкретного господарського суду для вирішення спору по суті в межах правил, встановлених процесуальним законом.

Суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Альтернативна територіальна підсудність зумовлена необхідністю або доцільністю надання позивачеві права вибору суду, який розглядатиме справу.

Встановлення правил альтернативної підсудності створює позивачу більш сприятливий режим для участі в судочинстві (наприклад, зменшуються витрати часу на звернення до суду, що, у свою чергу, може вплинути на оперативність розгляду справи).

Отже, право позивача на альтернативну підсудність є абсолютним і не може бути обмежене, оскільки процесуальний закон не передбачає виключень з нього.

Так, частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Тобто законодавець передбачив юридичну можливість для позивача, який звертається до суду із позовом з приводу вирішення спору, що виник при виконанні правочинів у господарській діяльності, обрати на власний розсуд, якими правилами територіальної підсудності керуватись при зверненні до суду за захистом своїх прав. У процесуальному законодавстві запроваджено для такої категорії справ правило альтернативної підсудності, що надає право саме позивачу обирати уповноважений суд з-поміж тих, що визначені або загальними правилами підсудності господарських справ, або спеціальним правилом альтернативної підсудності - за місцем виконання договорів.

Статтею 532 Цивільного кодексу України передбачено, що місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться:

1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна;

2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові;

3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання;

4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання;

5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

В даному випадку, спір виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду № 97/18 від 04.06.2018 щодо повернення отриманих від позивача коштів в частині завищеної вартості фактично невиконаних робіт в сумі 4 126 681,17 грн.

Частиною 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, достовірність яких презюмується ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», місцезнаходженням відповідача є вулиця Леніна, будинок 10, село Хлібодарівка, Волноваський район, Донецька область, 85766.

Позивач, скориставшись правом вибору альтернативної підсудності, подав позов до господарського суду Донецької області, який є судом за місцезнаходженням відповідача.

Доводи відповідача в частині того, що фактичним його місцезнаходженням та місцем виконання підрядних робіт є м. Одеса, не нівелюють право позивача на вибір альтернативної підсудності, оскільки аналіз частини 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, охоплюють всі вимоги, пов`язані, зокрема, з виконанням таких договорів, в тому числі щодо грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю СК-ДАРІНА вих. № 482/12 від 18.12.2019 про передачу справи №905/2136/19 на розгляд до господарського суду Одеської області.

Керуючись ст.ст. 12, 27, 182, 183, 185, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю СК-ДАРІНА вих. №482/12 від 18.12.2019 про передачу справи № 905/2136/19 на розгляд до господарського суду Одеської області - відмовити.

У судовому засіданні 15.01.2020 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.01.2020.

У відповідності до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова