ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року Справа № 924/233/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Грищенко І.С. - адвокат, представник за довіреністю від 01.02.2019р.

Ведмедєва С.С. - арбітражний керуючий

від відповідача: Зінкевич Д.В. - адвокат, представник за довіреністю від 08.11.2019р.

Конусь О.М. - член дирекції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ліквідатора Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив", м.Шепетівка Хмельницької області арбітражного керуючого Ведмедєва Сергія Сергійовича

на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухваленого 24.10.19р. головуючим суддею Вибодовським О.Д., суддею Танасюк О.Є., суддею Смаровозом М.В. о 18:32 год. у м.Хмельницькому, повний текст складено 04.11.19р.

у справі № 924/233/18

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив", м.Шепетівка Хмельницької області

до Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", м.Старокостянтинів Хмельницької області

про стягнення заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. у розмірі 3935558,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019р. по справі №924/233/18 у позові Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" до Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" про стягнення заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. у розмірі 3 935 558,00грн. відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ліквідатор Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" арбітражний керуючий Ведмедєв Сергій Сергійович звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким позову задовольнити повністю. Також, просить стягнути з відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги та позову.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- зазначає про те, що ухвалою суду від 12.04.2019р. провадження у справі поновлено, ухвалено сторонам до 11.05.2019р. надати суду оригінали або належної якості завірені копії відповідних документів, ДП "Старокостянтинівський молочний завод" - виконати вимоги ухвали суду від 18.09.2019р. в частині оплати за проведення експертизи; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Проте, копії ухвали від 12.04.2019р. позивач (на той момент ТОВ "Органік Сідс") не отримував. Як вбачається з самої ухвали від 12.04.2019р. та відповідно до наявних у справі поштових відправлень, копію ухвали на адресу позивача суд взагалі не надсилав. Відповідно до цієї ухвали від 12.04.2019р., копію ухвали було надіслано СВК "Перший національний виробничий кооператив", який не був учасником провадження у даній справі станом на 12.04.2019р.. Копію ухвали від 12.04.2019р. СВК "Перший національний виробничий кооператив" також не отримував, що підтверджується поштовим повідомленням в матеріалах справи, яке повернуто без вручення. Таким чином, оскільки ухвалу від 12.04.2019р. не було надіслано на адресу позивача ТОВ "Органік Сідс" та не було своєчасно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом першої інстанції порушено такі засади господарського судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласність та відкритість судового процесу, змагальність сторін, а також порушено визначені ст.42 ГПК України права позивача на одержання копії судових рішень та подання доказів. Внаслідок позбавлення позивача права на подання доказів, від Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи від 13.06.2019р.;

- обґрунтовує те, що судом першої інстанції зроблено помилкові висновки про встановлення та доведення обставин проплати відповідачем продукції за договором №49 від 12.08.2016р. у 2017 році загалом на суму 148 944 500,00грн., чим спростовуються доводи позивача про сплату відповідачем в 2017 році лише 126 944 500,00грн.. Також, висновок суду першої інстанції, що матеріали справи містять докази проплати відповідачем продукції за договором №49 від 12.08.2016 р. у 2017 році загалом на суму 148944500,00грн., чим спростовуються доводи позивача про сплату відповідачем лише 126944500,00грн., також вважає помилковий. З урахуванням вказаного, у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази проплати відповідачем продукції за договором №49 від 12.08.2016р. у 2017 році загалом на суму 138 944 500,00грн. (126944 500,00грн. перераховані кошти та видані на 12 000 000,00грн. векселі);

- зазначає про те, що в оскаржуваному рішенні взагалі відсутній висновок про підтверджений доказами розмір поставленої продукції, а тому, судом першої інстанції не повністю з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а висновки суду, не відповідають обставинам справи. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вказує, що на адресу суду 14.06.2019р. від Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи провадження у справі №924/233/18, в зв`язку з тим, що термін проведення експертизи у строк понад місяць не погоджено, клопотання експерта від 09.04.2019р. про надання вхідних для проведення експертизи додаткових матеріалів не виконано, а матеріалів недостатньо для виконання покладених на експерта обов`язків. Проте, вказане повідомлення слід оцінювати критично, та не приймати до уваги як доказ відсутності заборгованості, оскільки, як вже зазначено вище, матеріали, які витребовувались судом згідно ухвали від 12.04.2019р. за клопотанням експерта, не були надані позивачем, тому що ухвала від 12.04.2019р. не надсилалась на адресу позивача (на той момент ТОВ "Органік Сідс") та була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 05.08.2019р., тому позивача позбавлено права на одержання копії судових рішень та подання доказів. Крім того, як вбачається з повідомлення експерта від 14.06.2019р., експерт звертався також до суду з клопотанням щодо погодження проведення експертизи у строк понад три місяці. Однак, судом не ухвалено жодного процесуального рішення у справі на вирішення даного клопотання, що призвело до неможливості проведення судово-економічної експертизи та надання висновку;

- обґрунтовує те, що дії відповідача, який подавав в справі документи, що підтверджують отримання товару та наявність заборгованості відповідно до договору поставки №49, подавав відзив в якому не заперечував щодо кількості поставленого товару, а згодом заперечує проти отримання товару та наявності заборгованості по договору, суперечить його попередній поведінці і є недобросовісними, а тому заперечення щодо відсутності поставок товару та відсутності у відповідача заборгованості по договору, не повинні братись до уваги судом і мають бути відхилені. Але, всупереч вимогам ч.3 ст.86 ГПК України, судом першої інстанції не враховано видаткових накладних, що подані відповідачем, та не наведено мотивів для відхилення вказаних судом доказів. Зокрема, у наданих відповідачем видаткових накладних, кількість поставленого товару відповідає кількості, яка вказана позивачем, а враховуючи саме видаткові накладні подані відповідачем, а не позивачем, розмір боргу має становити 2 885 245,09грн., який вказаний також в оборотно-сальдових відомостях відповідача;

- також вказує на те, що судом не враховано та не наведено мотивів для відхилення, поданих позивачем актів звірки розрахунків станом на : 31.04.2017р., на 31.05.2017р., на 30.06.2017р., на 31.07.2017р., на 31.08.2017р. та на 30.09.2017р.. Вказані у актах відомості щодо вартості поставленої продукції, плачених відповідачем коштів та наявності заборгованості на відповідний період узгоджуються з іншими документами, які наявні в матеріалах справи. Всі вказані акти звірки наявні в матеріалах справи, крім акту від 30.09.2017р., який мною, як ліквідатором СВК "Перший національний виробничий кооператив" виявлено під час інвентаризації документів первинного-бухгалтерського обліку, які передавались мені посадовими особами позивача після введення процедури ліквідації. Тому, оскільки вказаний акт має важливе значення для встановлення обставин справи, а ліквідатор СВК "Перший національний виробничий кооператив" розпочав участь у справі лише 24.10.2019р. (в день прийняття рішення), ознайомився з матеріалами справи лише 07.11.2019р., вказаний акт не було долучено до матеріалів справи з причин, що об`єктивно не залежали від нього;

- зазначає, що податковими накладними та квитанціями про реєстрацію податкових накладних також підтверджується вартість поставленого в 2017 році товару в сумі 141916738,05грн.. На підставі поставленого товару саме у такій вартості, відповідач, відповідно до ст.201 ПКУ, отримав в 2017 році та користувався податковим кредитом в розмірі 23 652 789,68грн. В той же час, за позивачем реєстровані податкові зобов`язання зі сплати ПДВ в розмірі: 3652789,68грн. Крім того, у разі наявності заперечень щодо будь-яких реквізитів, які були вказані в податкових накладних, в тому числі щодо кількості, ціни та загальної вартості товару, відповідач, у відповідності до абз.24 п. 201.10 ст.201 ПКУ, мав право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на позивача. Проте, жодних скарг щодо помилок чи невідповідності реквізитів зазначених у податкових накладних реквізитам первинних бухгалтерських документів щодо кількості чи вартості поставленого товару не надходило, податкові перевірки відносно позивача ля з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за операціями з поставки товару по договору, не проводились, реєстрація податкових накладних не скасована та не коригувалась. Таким чином, оскільки жодних скарг відносно реєстрації вказаних податкових накладних не надходило, податкові перевірки за цими скаргами не проводились, реєстрацію податкових накладних не скасовано, відповідач отримав та використовує податковий кредит, базою для визначення якого була вартість поставленого товару, яка вказана позивачем, і відповідно до п.188.1 ст.188, ст.201 ПКУ, ціна та загальна вартість поставленого товару прийнята відповідачем та є договірною;

- обґрунтовує те, що обставини щодо вартості товару поставленого в період з 12.08.2016р. по 30.09.2017р. та заборгованості за поставлений товар станом на 30.09.2017р., підтверджуються документами, які підписані обома сторонами, відображені в даних бухгалтерського обліку відповідача, та не заперечувались відповідачем у відзиві від 19.04.2018р., ці обставини не потребують доказування відповідно до ст.75 ГПК країни. Щодо кількості поставленого товару протягом жовтня-листопада 2017 року, зазначає, що в оборотно-сальдових відомостях ДП "Старокостянтинівський молочний завод" за жовтень-листопад 2017 року також відображено отримання товару від кооперативу, а різниця у вартості виникла у зв`язку з визначенням загальної вартості поставленого товару за ціною, яка вказана видаткових накладних наданих відповідачем. Тому, фактично, між сторонами існує спір щодо ціни і відповідно загальної вартості поставленого товару протягом жовтня-листопада 2017 року.

Листом Північно - західного апеляційного господарського суду №924/233/18/5391/19 від 27.11.2019р. матеріали справи №924/233/18 витребувано з Господарського суд Хмельницької області.

03.12.2019р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від ліквідатора Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" арбітражного керуючого Ведмедєва С.С. надійшло клопотання від 29.11.2019р. №29/11/1 до апеляційної скарги про долучення до матеріалів справи квитанції №7 від 29.11.2019р. про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 88550,10грн..

06.12.2019р. до Північно - західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №924/233/18.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 10.12.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019р. у справі №924/233/18 та призначено справу №924/233/18 до розгляду на 09.01.2020р. об 14:30год., тощо.

16.12.2019р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" надійшло клопотання від 11.12.2019р. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/233/18, забезпечення проведення якої просить у Господарському суді м.Києва, або у Київському апеляційному суді, або у Солом`янському районному суді м.Києва, або у Північному апеляційному господарському суді, або у Окружному адміністративному суді м.Києва, або у Голосіївському районному суді м.Києва, або у Подільському районному суді м.Києва, або у Шевченківському районному суді м.Києва, або у Шостому апеляційному адміністративному суді.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.12.2019р. у задоволенні клопотання Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" від 11.12.2019р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/233/18 - відмовлено.

23.12.2019р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" надійшло клопотання від 21.12.2019р. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/233/18, забезпечення проведення якої просить, зокрема, у Дніпровському районному суді м.Києва.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 24.12.2019р. клопотання Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/233/18 задоволено та забезпечення проведення якої доручено у Дніпровському районному суді м.Києва (адреса: 002105, м. Київ, вул. Сергієнка, 3).

02.01.2019р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" надійшов письмовий відзив від 23.12.2019р. №698 на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019р. по справі №924/233/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

09.01.2020р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" надійшла відповідь від 08.01.2019р. на відзив відповідача, в якому просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким позову задовольнити повністю. Також, просить стягнути з відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги та позову.

Представник скаржника в судовому засіданні 09.01.2020р. підтримала доводи апеляційної скарги та надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019р. у справі №924/233/18 скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні 09.01.2020р. та у письмовому відзиві на апеляційну скаргу представники відповідача заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просять суд рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019р. у справі №924/233/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 12.08.2016р. між Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" (постачальник) та Дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" (покупець) було укладено договір поставки молока №49, з терміном дії до 31.12.2016р. (далі - договір №49), згідно п.1.1 якого, постачальник зобов`язується систематично поставляти і передавати у власність покупця натуральне коров`яче молоко незбиране на умовах визначених договором, а покупець зобов`язується приймати і своєчасно оплачувати вартість продукції.

У відповідності до п.2.1 договору №49, загальна вартість цього договору не обмежується сторонами та складається з суми вартості окремих партій продукції, що постачаються постачальником покупцю відповідно до умов даного договору, що визначається відповідно до даних, які містяться у спеціалізованій товарній накладній складеній за формою 1 -ТН (МС).

Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.3 договору №49 асортимент, кількість та ціна конкретної партії продукції, що постачається за даним договором, визначається постачальником та покупцем у додатках (Протокол погодження ціни), що є невід`ємною частиною цього договору. Ціна партії Продукції є фіксованою на весь період дії Протоколу погодження ціни і у будь-якому випадку не підлягає зміні без письмового погодження Сторін. Протокол погодження ціни підписується сторонами при кожній зміні ціни на Продукцію.

Загальна кількість продукції, що поставляється за цим договором становить суму усіх поставок (які носять ритмічний характер) здійснених за цим договором (п.4.1 договору №49).

Пунктом 4.2 договору №49 сторони встановили, що умови поставки визначаються сторонами у Протоколі погодження договірної ціни (додаток 1), що є невід`ємною частиною цього договору.

Поставка продукції вважається виконаною постачальником з моменту передачі її покупцю (перевізнику покупця), про що буде свідчити відмітка на товарно-транспортній накладній, або на товарній накладній за формою 1-ТН (МС) (п.4.7 договору №49).

Розділом 8 договору №49 визначено, що оплата здійснюється покупцем в безготівковій формі шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання продукції покупцем. Загальна сума договору складається із загальної вартості Продукції, поставленої Постачальником Покупцю протягом строку дії даного договору.

Згідно п.9.1 договору №49, у випадку порушення зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність визначену даним договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п.9.2 договору №49, за прострочення виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого зобов`зання.

Додатковою угодою №1 від 27.12.2016р. сторони продовжили термін дії договору №49 до 31.12.2017 року.

Матеріали справи містять Протоколи погодження договірної ціни, а саме:

Протокол погодження договірної ціни №7 від 16.10.2016р., яким, починаючи з 17.10.2016р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): 1 гатунок - 7200,00грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника) та 1 гатунок - 7500,00грн. на умовах поставки СРТ (склад покупця);

Протокол погодження договірної ціни №9 від 01.12.2016р., яким, починаючи з 01.12.2016р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): 1 гатунок - 8800,00грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника);

Протокол погодження договірної ціни №12 від 16.02.2017р., яким, починаючи з 20.02.2016р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): 1,2 гатунок - 7900,00грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника) та негатункове - 7110,00грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника);

Протокол погодження договірної ціни №13 від 24.03.2017р., яким, починаючи з 01.04.2017р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%):

Молоко з кислотністю від 16 Т до 21 Т, яке проходить тест на кип`ятіння приймається за ціною 7 200,00 грн. з ПДВ.

Неґатункове І - молоко з кислотністю 22 Т приймається за ціною - 6 480,00грн. з ПДВ.

Неґатункове II - молоко, яке не пройшло тест на кип`ятіння, або надійшло з кислотністю

24°Т та приймається по ціні - 5040,00грн. з ПДВ.

Неґатункове III - молоко з кислотністю 26°Т приймається по ціні 3600,00грн. з ПДВ

З базисними умовами поставки продукції СРТ (склад покупця) згідно з Інкотермс-2010;

Протокол погодження договірної ціни №14 від 24.04.2017р., яким, починаючи з 01.05.2017р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%):

1,2 гатунок - 7 900,00 грн. з ПДВ.

Неґатункове І - молоко з кислотністю >22°Т приймається за ціною - 7110,00 грн. з ПДВ.

Неґатункове II - молоко з кислотністю >26°Т приймається за ціною 3950,00грн. з ПДВ

З базисними умовами поставки продукції СРТ (склад покупця) згідно з Інкотермс-2010.

Пунктом 3 протоколу сторони визначили строки оплати: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко;

Протокол погодження договірної ціни №15 від 24.05.2017р., яким, починаючи з 01.06.2017р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%):

Екстра ґатунок - 7800,00 грн. з ПДВ.

Вищий ґатунок - 7740,00 грн. з ПДВ.

1 гатунок - 7620,00 грн.

2 гатунок 7200,00 грн.

Неґатункове І - молоко з кислотністю 22°Т приймається за ціною - 6 480,00 грн. з ПДВ (дисконт 10%).

Неґатункове II - молоко, яке не пройшло тест на кип`ятіння, або надійшло з кислотністю

менше 16°Т - оформляється з кислотністю >24°Т та приймається по ціні - 5040,00 грн. з

ПДВ (дисконт 30%).

Пункті 3 протоколу сторони встановили строки оплати: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко;

Протокол погодження договірної ціни №16 від 25.06.2017р., яким, починаючи з 01.07.2017р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%):

Вищий ґатунок - 8000,00 грн. з ПДВ.

1 гатунок - 8000,00 грн.

2 гатунок 7800,00 грн.

Неґатункове І - молоко з кислотністю 22°Т приймається за ціною - 7020,00 грн. з ПДВ.

Неґатункове II - молоко з кислотністю 23-25°Т приймається за ціною - 5460,00 грн. з

ПДВ.

Неґатункове ІII - молоко з кислотністю >26°Т приймається за ціною - 3900,00 грн. з

ПДВ.

Пунктом 3 протоколу визначено строки оплати: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко;

Протокол погодження договірної ціни №17 від 25.07.2017р., яким, починаючи з 01.08.2017р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%):

Екстра ґатунок - 8604,00 грн. з ПДВ.

Вищий ґатунок - 8304,00 грн. з ПДВ.

1 гатунок - 8184,00 грн.

2 гатунок 7440,00 грн.

Неґатункове І - молоко з кислотністю > 22°Т приймається за ціною - 2904,00 грн. з ПДВ.

Пунктом 3 протоколу передбачено строки оплати: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко;

Протокол погодження договірної ціни №18 від 25.08.2017р., яким, починаючи з 01.09.2017р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%):

Вищий ґатунок - 8040,00грн. з ПДВ.

1 гатунок - 7902,00 грн.

2 гатунок - 7800,00 грн.

Неґатункове - молоко з кислотністю > 22°Т приймається за ціною - 3900,00 грн. з ПДВ.

У пункті 3 протоколу сторони узгодилии строки оплати: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.

Також, у вказаних протоколах вказано, що вони є додатком №1 до договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., є його невід`ємною частиною та підставою для проведення взаємних розрахунків і платежів між покупцем та постачальником.

Протоколи погодження договірної ціни підписані представниками та завірені відтисками печаток обох сторін.

Крім того, 18.08.2017р. між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., якою сторони домовилися внести зміни до розділу 8 договору та викласти його в редакції:

"8.1. Оплата здійснюється Покупцем в безготівковій формі шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання Продукції Покупцем або шляхом емісії векселя.

8.2. Загальна сума договору складається із загальної вартості Продукції, поставленої Постачальником Покупцю протягом строку дії даного договору.

8.3. Розрахунки між Покупцем та Постачальником за даним Договором здійснюються у наступному порядку:

8.3.1. Покупець здійснює розрахунки за фактично отриману Продукцію протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання Продукції та підписання Сторонами здавально-приймальних документів на шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника або шляхом видачі векселя (векселів). Вексель (векселі) видаються Постачальнику на суму фактично поставленої Продукції по Акту приймання-передачі векселя (векселів). Номінальна вартість векселя (векселів) не повинна бути більше суми фактично отриманої Продукції. В момент (день) оформлення векселя (векселів) зобов`язання оплатити отриману Продукцію у Покупця припиняються та виникає новий обов`язок оплатити вексель (векселі). Постачальник зобов`язаний прийняти оформлений вексель (векселі) та підписати акт прийому-передачі.

Всі інші умови договору, незмінені даною додатковою угодою, залишаються чинними у попередній редакції і сторони підтверджують їх обов`язковість щодо себе".

Так, на виконання умов договору №49 за період з лютого по листопад 2017 року Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" було поставлено Дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод" молоко на суму 141916738,00грн., тобто виконано умови договору зі своєї сторони у повному обсязі, у підтвердження чого посилається на приймальні квитанції за 28.02.2017р., за 31.03.2017р., за 30.04.2017р., за 31.05.2017р., 30.06.2017р., за 31.07.2017р., за 31.08.2017р., товарно-транспортні накладні та товарні накладні за формою 1-ТН (МС) (додані до позовної заяви).

Зокрема, на підтвердження поставки-приймання молока за договором №49 від 12.08.2016 р. Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" надано видаткові накладні:

за 2016 р.: №39 від 31.08.2016р. на суму 1159132,00грн., №64 від 31.10.2016р. на суму 1491177,40грн., №75 від 30.11.2016р. на суму 1061640,00грн., №95 від 21.12.2016р. на суму 1296143,20грн.;

за 2017 р.: №8 від 31.01.2017р. на суму 2592982,48грн., №20 від 28.02.2017р. на суму 8471877,92грн., №38 від 15.03.2017р. на суму 8435506,24грн., №44 від 31.03.2017р. на суму 10089309,62грн., №61 від 30.04.2017р. на суму 9611017,20грн., №54 від 15.04.2017р. на суму 7495454,00грн., №98 від 31.05.2017р. на суму 25565341,68грн., №151 від 30.06.2017р. на суму 21897930,24грн., №201 від 31.07.2017р. на суму 19612471,32грн., №211 від 31.08.2017р. на суму 13967764,09грн. (дані видаткові накладні підписані представниками та звірені відтисками печаток обох сторін), а також №446 від 30.09.2017р. на суму 9116987,10грн., №713 від 31.10.2017р. на суму 4448875,62грн., та №797 від 30.11.2017р. на суму 611220,54грн. (дані видаткові накладні не підписані представниками та не завірені відтиском печатки сторони відповідача); всього за 2017 рік на загальну суму 141916738,05грн..

При цьому, Дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" до матеріалів справи додано підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток видаткові накладні від 31.10.2017р. №630 на суму 4072916,30грн., від 797 від 30.11.2017р. на суму 559568,10грн., які містять посилання на договір №49 від 12.08.2016р..

Також, матеріали справи містять додані Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" товарно-транспортні накладні спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини (форма №1-ТН (МС)), приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини.

Крім того, у період січень-листопад 2017р. Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" відповідно до квитанцій про реєстрацію зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідачу податкові накладні, а саме: податкова накладна №18 від 12.01.2017р. на суму 59379,20грн., №59 від 31.01.2017р. на суму 2533600,08грн., №32 від 28.02.2017р. на суму 8471877,92грн., №1/2 від 15.03.2017р. на суму 8435506,24грн., №4/2 від 31.03.2017р. на суму 10089309,62грн., №2/2 від 15.04.2017р. на суму 7495454,00грн., №6/2 від 30.04.2017р. на суму 9611017,20грн., №5/2 від 31.05.2017р. на суму 25565341,68грн., №13/2 від 30.06.2017р. на суму 21897930,24грн., №22/2 від 31.07.2017р. на суму 19612471,32грн., №20/2 від 31.08.2017р. на суму 13967764,08грн., №6/2 від 30.09.2017р. на суму 9116987,10грн., №7/2 від 31.10.2017р. на суму 4448875,62грн. та №11/2 від 31.11.2017р. на суму 611220,54грн..

Водночас, як на докази проплати Дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" коштів за поставлену продукцію Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" посилається на акти звірки розрахунків між сторонами, підписані представниками обох сторін.

Зокрема, до матеріалів справи надано акти звірки: станом на 30.04.2017р., станом на 31.05.2017р., станом на 30.06.2017р., станом на 31.07.2017р., станом на 31.08.2017р. Зокрема, згідно з актом звірки розрахунків станом на 31.08.2017р. за відповідачем станом на 01.08.2017р. рахувався борг в сумі 18868011,50грн., а станом на 31.08.2017р. - 16835775,59грн..

Також додано довідку Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" щодо розрахунків сторін в рамках договору №49 від 12.08.2016р..

Дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" до матеріалів справи надано, зокрема, оборотно-сальдові відомості по рахунку; платіжні доручення у підтвердження здійснення проплат за отримане від позивача молоко за договором №49 від 12.08.2016р., з яких:

у 2016 році: №СТК1705 від 17.08.2016 р. на суму 21247,70 грн., №СТК1907 від 19.08.2016 р. на суму 21963,20 грн., №СТК1832 від 18.08.2016 р. на суму 22000,00 грн., №СТК2204 від 22.08.2016 р. на суму 63578,80 грн., №СТК2302 від 23.08.2016 р., № від 26.08.2016 р. на суму 1000000,00 грн., №СТК2912 від 29.08.2016 р. на суму 377000,00 грн., №СТК3034 від 30.08.2016 р. на суму 160000,00 грн., №СТК3125 від 31.08.2016 р. на суму 117583,50 грн., №4357 від 01.09.2016 р. на суму 184307,70 грн., №СТК0606 від 06.09.2016 р. на суму 500000,00 грн., №11870 від 14.09.2016 р. на суму 520000,00 грн.. №СТК2034 від 20.09.2016 р. на суму 435000,00 грн., №СТК2741 від 27.09.2016 р. на суму 397259,58 грн., №4669 від 04.10.2016 р. на суму 275000,00 грн. №СТК1206 від 11.10.2016 р. на суму 549000,00 грн., №СТК1201 від 12.10.2016 р. на суму 445000,00 грн., №СТК1872 від 18.102016 р. на суму 350000,00 грн., №СТК2534 від 25.10.2016 р. на суму 260000,00 грн., №5107 від 08.11.2016 р. на суму 200000,00 грн., №5157 від 10.11.2016 р. на суму 200000,00 грн., №5205 від 14.11.2016 р. на суму 200000,00 грн., №СТК0198 від 15.11.2016 р. на суму 212904,80 грн., №СТК2309 від 23.11.2016 р. на суму 293245,92 грн., №СТК2942 від 29.11.2016 р. на суму 226123,00 грн., №СТК3012 від 30.11.2016 р. на суму 40976,12 грн., №5454 від 07.12.2016 р. на суму 200000,00 грн., №5490 від 09.12.2016 р. на суму 115000,00 грн., №5515 від 12.12.2016 р. на суму 100000,00 грн., №5610 від 15.12.2016 р. на суму 110000,00 грн., №5807 від 28.12.2016 р. на суму 250000,00 грн., №5826 від 29.12.2016 р. на суму 220000,00 грн.;

у 2017 році: №13096 від 01.02.2017р. на суму 500000,00грн., №СТК0222 від 02.02.2017р. на суму 200000,00грн., №6077 від 07.02.2017р. на суму 669500,00грн., №6226 від 22.02.2017р. на суму 200000,00грн., №6239 від 23.02.2017р. на суму 700000,00грн., №13316 від 24.02.2017р. на суму 500000,00грн., №СТК1514 від 27.02.2017р. на суму 1475000,00грн., №6297 від 02.03.2017р. на суму 400000,00грн., №13366 від 03.03.2017р. на суму 500000,00грн., №13377 від 06.03.2017р. на суму 100000,00грн., №6324 від 06.03.2017р. на суму 2000000,00грн., №13379 від 06.03.2017р. на суму 1000000,00грн., №6343 від 09.03.2017р. на суму 800000,00грн., №6362 від 10.03.2017р. на суму 1800000,00грн., №6380 від 13.03.2017р. на суму 1000000,00грн., №6390 від 14.03.2017р. на суму 300000,00грн., №6416 від 15.03.2017р. на суму 500000,00грн., №13513 від 16.03.2017р. на суму 800000,00грн., №13546 від 17.03.2017р. на суму 1500000,00грн., №13558 від 20.03.2017р. на суму 1200000,00грн., №6477 від 21.03.2017р. на суму 800000,00грн., №6494 від 22.03.2017р. на суму 500000,00грн., №6498 від 23.03.2017р. на суму 800000,00грн., №13599 від 24.03.2017р. на суму 650000,00грн., №13608 від 27.03.2017р. на суму 600000,00грн., №6561 від 28.03.2017р. на суму 800000,00грн., №6574 від 29.03.2017р. на суму 850000,00грн., №13643 від 31.03.2017р. на суму 800000,00грн., №13663 від 03.04.2017р. на суму 800000,00грн., №6619 від 04.04.2017р. на суму 250000,00грн., №6618 від 04.04.2017р. на суму 550000,00грн., №6640 від 05.04.2017р. на суму 2000000,00грн., №13704 від 07.04.2017р. на суму 300000,00грн., №13709 від 10.04.2017р. на суму 800000,00грн., №13729 від 11.04.2017р. на суму 2000000,00грн., №13767 від 12.04.2017р. на суму 1000000,00грн., №395220155 від 13.04.2017р. на суму 900000,00грн., №13783 від 14.04.2017р. на суму 1500000,00грн., №СТК1421 від 14.04.2017р. на суму 2500000,00грн., №СТК1831 від 18.04.2017р. на суму 1500000,00грн., №СТК1911 від 19.04.2017р. на суму 1600000,00грн., №395220234 від 20.04.2017р. на суму 2000000,00грн., №395220269 від 21.04.2017р. на суму 2500000,00грн., №СТК1918 від 19.05.2017р. на суму 1000000,00грн., №СТК2407 від 24.05.2017р. на суму 1500000,00грн., №395220560 від 25.05.2017р. на суму 1500000,00грн., №14199 від 26.05.2017р. на суму 1500000,00грн., №14221 від 30.05.2017р. на суму 1800000,00грн., №14231 від 31.05.2017р. на суму 1100000,00грн., №14247 від 01.06.2017р. на суму 1800000,00грн., №СТК149 від 01.06.2017р. на суму 1500000,00грн., №395220604 від 02.06.2017р. на суму 6000000,00грн., №14269 від 06.06.2017р. на суму 1000000,00грн., №14292 від 08.06.2017р. на суму 2200000,00грн., №СТК0839 від 08.06.2017р. на суму 1600000,00грн., №СТК1209 від 12.06.2017р. на суму 3000000,00грн., №СТК1375 від 13.06.2017р. на суму 500000,00грн., №14451 від 22.06.2017р. на суму 2000000,00грн., №14570 від 04.07.2017р. на суму 1500000,00грн., №14573 від 05.07.2017р. на суму 500000,00грн., №14586 від 06.07.2017р. на суму 1000000,00грн., №25 від 06.07.2017р. на суму 5000000,00грн., №14594 від 07.07.2017р. на суму 2500000,00грн., №32 від 11.07.2017р. на суму 1000000,00грн., №60 від 17.07.2017р. на суму 1600000,00грн., №80 від 18.07.2017р. на суму 400000,00грн., №79 від 18.07.2017р. на суму 2600000,00грн., №14808 від 21.07.2017р. на суму 1800000,00грн., №14822 від 24.07.2017р. на суму 300000,00грн., №СТК 1846 від 18.07.2017р. на суму 300000,00грн., №СТК2808 від 28.07.2017р. на суму 5000000,00грн., №СТК3110 від 31.07.2017р. на суму 1000000,00грн., № від 01.08.2017р. на суму 5000000,00грн., №СТК1035 від 10.08.2017р. на суму 300000,00грн., №15002 від 11.08.2017р. на суму 1000000,00грн., №15010 від 14.08.2017р. на суму 700000,00грн., №15121 від 18.08.2017р. на суму 2000000,00грн., №15124 від 21.08.2017р. на суму 2000000,00грн., №15135 від 22.08.2017р. на суму 1000000,00грн., №15153 від 23.08.2017р. на суму 1500000,00грн., №15166 від 28.08.2017р. на суму 1500000,00грн., №15176 від 29.08.2017р. на суму 1000000,00грн., №338 від 05.09.2017р. на суму 2500000,00грн., №524 від 12.09.2017р. на суму 1500000,00грн., №544 від 13.09.2017р. на суму 200000,00грн., №СТК1456 від 14.09.2017р. на суму 1700000,00грн., №567 від 15.09.2017р. на суму 200000,00грн., №589 від 18.09.2017р. на суму 500000,00грн., №608 від 19.09.2017р. на суму 1200000,00грн., №СТК1910 від 18.09.2017р. на суму 1200000,00грн., №СТК2143 від 21.09.2017р. на суму 1000000,00грн., №СТК2514 від 25.09.2017р. на суму 1000000,00грн., №СТК2647 від 26.09.2017р. на суму 200000,00грн., №670 від 26.09.2017р. на суму 2500000,00грн., №15587 від 09.10.2017р. на суму 2000000,00грн. (на загальну суму 126344500,00 грн.).

Також, Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" до матеріалів справи надано платіжні доручення, з-поміж інших, від 24.04.2017р. №13892 на суму 1200000,00грн., від 25.04.2017р. №13902 на суму 800000,00грн. та №395220316 на суму 7000000,00грн., від 26.04.2017р. №13906 на суму 1000000,00грн. (всього на суму 10000000,00грн.).

Водночас, враховуючи зміни до договору №49, внесені додаткової угодою №2 від 18.08.2017р., сторонами складено, підписано та завірено печатками акт прийому-передачі векселя (векселів) від 18.08.2017р., згідно з яким Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" передало, а Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" прийняв векселі прості в кількості 12 штук номіналом 1000000,00грн. кожен, на загальну суму 12000000,00грн.. Також в акті сторони погодились вважати умови договору №49 від 12.08.2016р. виконаними та зазначили, що претензій одна до одної не мають.

За вказаних обставин, вважаючи, що Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" не в повному обсязі здійснило оплату за поставлену відповідно до договору №49 від 12.08.2016р. продукцію та з порушенням визначеного строку, Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" заборгованість за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. у розмірі 3 935 558,00грн., з яких 3312859,00грн. основного боргу, 395727,00грн. пені, 39160,00грн. 3% річних та 187812,00грн. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" вказує на неналежне виконання відповідачем обов`язку з оплати продукції, поставленої за договором від 12.08.2016 р. №49, посилаючись на ст.ст.525, 526, 610, 611, 625, 629, 692, 712 ЦК України, ст. ст.173-175, 193, 231, 265 ГК України.

Зокрема, у позовній заяві позивач покликається на те, що на виконання умов договору №49 за період з серпня 2016р. по листопад 2017р. ним було поставлено молоко на суму 141916738,00грн., доказом чого є товарні накладні за формою 1-ТН (МС). У свою чергу, відповідач сплатив лише частину суми, що підлягає сплаті, а саме: 138603879,00грн.. В подальшому позивач зазначив у письмових поясненнях, поданих по справі, що відповідач сплатив лише 126944500,00грн., а заборгованість становить 15312859,00грн., з яких 14972283,05грн. за 2017р. та 340621,00грн. за 2016р. При цьому посилається також на наявні у справі товарно-транспортні накладні, приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини, видаткові накладні, акти звірки розрахунків, податкові накладні.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 02.04.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №924/233/18 для її розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30.05.2018 р. продовжено строк проведення підготовчого засідання у справі на тридцять днів.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 26.06.2018р. у справі призначено судову економічну експертизу, провадження у справі зупинено до отримання результатів експертизи.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.08.2018р. ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 26.06.2018р. у справі №924/233/18 скасовано, справу №924/233/18 передано на розгляд Господарському суду Хмельницької області.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 14.08.2018р. розгляд справи призначено в судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 20.08.2018р. призначено колегіальний розгляд справи та ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 21.08.2018р. справу прийнято до колегіального розгляду у складі: Вибодовський О.Д. - головуючий суддя, суддя Гладюк Ю.В., суддя Смаровоз М.В. та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18.09.2018р. у справі призначено судову економічну експертизу та зупинено провадження у справі до отримання результатів експертизи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р. апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.09.2018р. у справі №924/233/18 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін; справу №924/233/18 повернуто до суду першої інстанції для надіслання до судово-експертної установи.

При цьому, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р., залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.03.2019р., у справі було замінено Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс".

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12.04.2019р. провадження у справі поновлено, ухвалено сторонам до 11.05.2019р. надати суду оригінали або належної якості завірені копії відповідних документів, ДП "Старокостянтинівський молочний завод" - виконати вимоги ухвали суду від 18.09.2019р. в частині оплати за проведення експертизи; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 26.06.2019р. у зв`язку з надходженням від Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повідомлення про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи провадження у справі №924/233/18 поновлено, продовжено строк проведення підготовчого засідання у справі на тридцять днів, призначено засідання.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 31.07.2019р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 07.08.2019р..

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 28.08.2019р. прийнято справу до колегіального розгляду у складі: Вибодовський О.Д. - головуючий суддя, суддя Танасюк О.Є., суддя Смаровоз М.В..

22.10.2019р. на адресу Господарського суду Хмельницької області від представника відповідача надійшла заява про здійснення процесуального правонаступництва.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 22.10.2019р. замінено у справі № 924/233/18 ТОВ "Органік Сідс" (код 40794076) його правонаступником СВК "Перший національний виробничий кооператив" (код 40108269).

Водночас, у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив відповідач позовні вимоги не визнає та звертає увагу на те, що подані позивачем документи містять суттєві недоліки, що не дають змоги визначити зміст та обсяг господарської операції.

Вказує, що пунктом 4.7 договору поставки передбачено, що поставка продукції вважається виконаною постачальником з моменту передачі її покупцю (перевізнику покупця), про що буде свідчити відмітка на товарно-транспортній накладній, або на товарній накладній за формою 1-ТН (МС) (надалі за текстом - "ТТН").

Звертає увагу на те, що видаткові накладні № 446 від 30.09.2017 р., №713 від 31.10.2017 р. та №797 від 30.11.2017р. не підписані зі сторони покупця - Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", а, отже, не підтверджують поставку продукції покупцю у кількості та вартості, які зазначені у даних видаткових накладних.

Зауважує, що з наданих позивачем копій товарно-транспортних накладних вбачається, що вони оформлені неналежним чином, а саме не містять усіх заповнень відповідних граф, відсутність значень взагалі кількості поставленого молока та ін. Також, зазначає, що в якості додатків до позовної заяви позивачем додані акти звірки розрахунків по договору №49 від 30.04.2017 р., 31.05.2017 р., 30.06.2017 р., 31.07.2017 р., 31.08.2017 р., а згідно Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" акти звірки розрахунків не містять у собі дату і місця складання, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, одиницю виміру господарської операції, а, отже, не можуть бути доказом підтвердження наявності заборгованості.

Стосовно основної суми боргу (тіла) відповідач зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останнім зазначено, що розмір боргу відповідача перед позивачем за поставлену продукцію за договором поставки молока №49 у період з лютого по листопад 2017 року становить 3 312 859,00грн., при цьому позивачем у розрахунку заборгованості не конкретизується, яка саме партія продукції є неоплаченою, кількість та вартість. Посилання позивача на те, що розмір основної суми заборгованості спростовується обставинами, викладеними вище. Крім того, позивач суму боргу по різному визначає, оскільки у позовній заяві одна сума, у письмових поясненнях (в т.ч. у претензії) - інша, що, у свою чергу, підтверджує необґрунтованість пред`явлених вимог по заявленій сумі заборгованості.

Відповідач вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором поставки, підготовлений представником позивача, - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми заборгованості за договором поставки.

Також стверджує, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно поставки продукції та часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також їх складові, зазначені в розрахунку, є правильними. Посилається на неправомірність збільшення позивачем ціни продукції в односторонньому порядку.

До початку судового засідання від відповідача надійшла заява про закриття провадження у даній справі на підставі п.2, ч.1, ст.231 ГПК України, посилаючись на ту обставину, що СВК "Перший національний виробничий кооператив" здійснивши подання заяви про здійснення процесуального правонаступництва у справі №924/233/18, здійснив відмову від позову шляхом передання своїх процесуальних прав правонаступнику ТОВ "Органік Сідс", і ця відмова була прийнята Північно-західним апеляційним господарським судом винесенням ухвали від 26.11.2018р., яка не була скасована.

Суд, дослідивши та проаналізувавши вказану заяву дійшов висновку, що дана заява відповідача про закриття провадження у даній справі задоволенню не підлягає, оскільки ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р., залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.03.2019р., у справі було замінено Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс".

В подальшому ухвалою суду від 22.10.2019р. замінено у справі №924/233/18 ТОВ "Органік Сідс", м.Київ (код 40794076) його правонаступником СВК "Перший національний виробничий кооператив", м.Шепетівка (код 40108269), яка набрала чинності, не скасована, не порушує інтереси сторін у даній справі, а обставини викладенні в даній заяві не є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.2, ч.1, ст.231 ГПК України на який посилається представник відповідача.

Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи Висновок експерта (Бутинець Ф.Ф., м.Житомир, д.е.н. проф. заслужений діяч науки і техніки України) №30.07/19-1 за результатами проведення економічної експертизи відповідно до заяви №78-1 від 23.07.2019р. по справі №924/233/18, згідно якого експертом встановлено, що документи, які долучені до Заяви №78-1 від 23.07.2019р. не відповідають вимогам Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №457від 01.12.2015р., Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88 від 24.05.1995р. (із змінами), Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. №996, у зв`язку з чим не дають можливість експерту встановити факт поставки молочної сировини на Дочірнє підприємство "Старокостянтипівськии молочний завод" в рамках договору поставки №49 від 12.08.2016р. за період з 01.09.2017р. по 28.11.2017р. та визначити розмір заборгованості яка заявлена в сумі 3935558,00грн. (основна заборгованість в сумі - 3 312 859,00грн., пеня в сумі - 395 727,00грн., три відсотки річних 39 160,00грн. та інфляційні втрати в сумі -187 812,00грн).

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019р. по справі №924/233/18 у позові відмовлено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, наведені в ст.179 ГК України, згідно з якою майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Зміст договору, що укладається на підставі державного замовлення, повинен відповідати цьому замовленню. Суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами виникли правовідносини з договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., за яким постачальник (позивач) зобов`язується систематично поставляти і передавати у власність покупця (відповідача) натуральне коров`яче молоко незбиране на умовах визначених договором, а покупець (відповідач) зобов`язується приймати і своєчасно оплачувати вартість продукції.

Згідно зі ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. ст.663, 664 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

З матеріалів справи вбачається, що станом на кінець 2016 року за відповідачем рахувалася заборгованість за договором №49 від 12.08.2016р. за поставлену в 2016 році продукції на суму 340620,80грн. (довідка щодо розрахунків сторін в рамках договору №49 від 12.08.2016р., оборотно-сальдові відомості по рахунку відповідача).

Крім того, матеріали справи містять підписані представниками обох сторін та засвідчені відтисками їхніх печаток видаткові накладні по договору №49 від 12.08.2016р. за період січень-листопад 2017р.: №8 від 31.01.2017р. на суму 2592982,48грн., №20 від 28.02.2017р. на суму 8471877,92грн., №38 від 15.03.2017р. на суму 8435506,24грн., №44 від 31.03.2017р. на суму 10089309,62грн., №61 від 30.04.2017р. на суму 9611017,20грн., №54 від 15.04.2017р. на суму 7495454,00грн., №98 від 31.05.2017р. на суму 25565341,68грн., №151 від 30.06.2017р. на суму 21897930,24грн., №201 від 31.07.2017р. на суму 19612471,32грн., №211 від 31.08.2017р. на суму 13967764,09грн. (надані позивачем), а також від 31.10.2017 р. №630 на суму 4072916,30 грн., №797 від 30.11.2017 р. на суму 559568,10 грн. (надані відповідачем) на загальну суму 132372137,19грн..

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що за вищевказаний період ним на підставі договору було поставлено відповідачу товар на загальну суму 141916738,00грн., посилаючись при цьому, у тому числі на надані ним видаткові накладні за вересень-листопад 2017р., а саме: №446 від 30.09.2017р. на суму 9116987,10грн., №713 від 31.10.2017р. на суму 4448875,62грн., №797 від 30.11.2017р. на суму 611220,54грн. (які не містять підпису представника та відтиску печатки відповідача), податкові накладні (зокрема, №6/2 від 30.09.2017р. на суму 9116987,10грн., №7/2 від 31.10.2017р. на суму 4448875,62грн. та №11/2 від 31.11.2017р. на суму 611220,54грн.), товарно-транспортні накладні та спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини (форма №1-ТН (МС), приймальні квитанції).

Предмет доказування у кожній конкретній справі складає певну сукупність фактів, які мають матеріально-правове значення, встановлення яких необхідне для ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення у справі.

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад по справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватись в процесі її розгляду.

Згідно з ч.2 ст.3 ГК України, підприємництвом є господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст.42 ГК України).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст.13 ГПК України).

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Підпунктом 2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Для з`ясування правової природи як господарської операції (спірних поставок) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті цієї операції.

Оскільки здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку підприємства, то з метою доведення обставин справи, на які посилається позивач, саме останній зобов`язаний надати суду докази на підтвердження того, що господарські операції, а саме поставки молока, спричинили реальні зміни майнового стану учасників цих операцій та яким чином.

Приписами ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зазначений перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Також, слід зазначити, що відповідно до ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", абзацу третього пункту 3, підпункту 7.131 підпункту 7 пункту 4, пункту 8 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011р. №500, та на виконання пункту 81 Плану заходів щодо дерегуляції господарської діяльності, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністра України від 18.03.2015 року №357-р. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №457 від 01.12.2015 року (далі - Наказ №457), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.12.2015 року №1581/28026, затверджено форми первинного обліку та інструкції щодо їх заповнення: Спеціалізовану товарну накладну на перевезення молочної сировини (форма №1 ТН - (МС), яка додається до товарно-транспортної накладної за формою №1 - ТН, встановленою додатком 7 до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. за №128/2568; Прийомну квитанцію на закупівлю молочної сировини (форма №3 - ПК (МС)); Акт про розходження кількісних або якісних показників молочної сировини між даними суб`єкта господарювання і молокопереробного підприємства; Приймально - розрахункову відомість про закупівлю молочної сировини від суб`єкта господарювання; Реєстр про закупівлю молочної сировини.

Згідно Наказу №457 від 01.12.2015р. Спеціалізована товарна накладна на перевезення молочної сировини, разом з накладною, є первинними документами, які є підставою для списання молочної сировини суб`єктом господарювання або фізичною особою, що здійснили відправлення цієї сировини, а також прийняття її молокоприймальним пунктом або молокопереробним підприємством.

Перевезення молочної сировини автомобільним транспортом здійснюється за наявності оформленої накладної належним чином. Накладна складається з двох частин, перша - це відомості про вантаж, друга - відомості про відповідальних осіб, реквізити, підписи осіб, які беруть участь у процесі переміщення молочної сировини. Ця накладна оформлюється на кожну відвантажену партію сировини і для кожного вантажоодержувача окремо.

На підставі Спеціалізованої товарної накладної на перевезення молочної сировини приймальник складає Прийомну квитанцію, яка виписується один раз на місяць або за певний період місяця та складається у двох примірниках не пізніше "03" числа наступного за звітним місяцем і надається: перший примірник - продавцю, а другий примірник - приймальнику. Даний документ містить дані про кількість якість, вартість молочної продукції та розрахунки за неї, дані бухгалтерського обліку про балансові розрахунки із суб`єктами господарювання та фізичними особами за молочну сировину.

На переробному підприємстві протягом поточного місяця або певного періоду місяця по кожному суб`єкту господарювання на підставі прийомних квитанцій ведеться Реєстр на закупівлю молочної сировини.

Наказом Міністерства аграрної політики та господарювання України №457 передбачено, що документальне забезпечення записів у даних документах здійснюються відповідно до вимог Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/74 (із змінами) (далі - Положення №88).

Згідно п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88 розділу 2 "Первинні документи", первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно пункту 2.5 розділу 2, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

У пункті 2.15 розділу 2 Положення №88 зазначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

Також, пунктом 2.17 передбачено, що первинні документи, що пройшли обробку, повинні мати відмітку, що виключає можливість їх повторного використання: при ручній обробці - дату запису в обліковий регістр, а при обробці електронними та іншими засобами - відтиск штампу оператора, відповідального за їх обробку, або відмітку, придатну для її оброблення електронними засобами.

Відповідно до пункту 4.7 розділу 4 "Умови поставки", договору поставки молока №49 від 12.08.2016р. поставка продукції вважається виконаною постачальником з моменту передачі її покупцю (перевізнику покупця), про що буде свідчити відмітка на товарно-транспортній накладній, або на товарній накладній за формою 1 - ТН (МС).

З огляду на викладене, первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості повинні мати обов`язкові реквізити, зокрема дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції. А тому, подані позивачем первинні документи, які на його думку і визначали заявлену ним суму заборгованості, містять суттєві недоліки, що в свою чергу зумовило підтвердження факту загальної недоведеності позову і дало підстави суду для винесення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг та підтверджує відповідну господарську операцію, то вона є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно п.2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Водночас, слід звернути увагу на висновок Верховного Суду, який викладений в постанові від 27.08.2018р. у справі №916/43/18, у відповідності до якого порушення правил оформлення, первинних документів не спричиняє їх недійсність, але безпосередньо впливає на можливість доведення стороною обставин, на підтвердження яких вона подала відповідні документи.

Матеріали справи свідчить, що спірними у ній є, в тому числі, доводи позивача на підтвердження своєї позиції щодо кількості, вартості та оплати поставленої продукції відповідачу за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р., зокрема у вересні - листопаді 2017р., які сприймаються судом апеляційної інстанції критично.

Натомість, переконливою є позиція суду першої інстанції, спрямована на встановлення та дослідження фактичних обставин справи.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем до матеріалів справи долучено підписані сторонами без зауважень та заперечень, скріплені відтисками їх печаток видаткові накладні про поставку продукції у жовтні, листопаді 2017р. (від 31.10.2017 р. №630 на суму 4072916,30грн., від 797 від 30.11.2017р. на суму 559568,10грн.), які містять посилання на договір №49 від 12.08.2016р., а також ціни на продукцію, які відповідають умовам чинного на момент вчинення господарських операцій протоколу погодження договірної ціни №18 від 23.08.2017р.. Доказів на спростування передачі та прийняття продукції за зазначеними видатковими накладними суду не подано.

Однак, надані позивачем видаткові накладні за вересень-листопад 2017 р. не містять підписів представника відповідача та відтисків печатки, що не відповідає вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема, щодо обов`язковості такого реквізиту як особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз товарно-транспортних накладних, які використовуються СВК "Перший національний виробничий кооператив" на підтвердження заявлених вимог по договору поставки №49 від 12.08.2016р. за період з 01.09.2017р. по 28.11.2017р., свідчать про наявність в них наступних недоліків, зокрема, в жодному з наданих документів нема посилання, що поставка молочної сировини здійснювалась саме в рамках договору поставки №49 від 12.08.2016р.. Всі надані товарно-транспортні накладні не мають номерів або відміток, що вони пройшли перевірку та внесені до облікових регістрів бухгалтерського обліку СВК "Перший національний виробничий кооператив", що передбачено пунктом 2.1 розділу 2 Положення №88.

Також, в окремих документах не вказано посади, прізвища, відсутні підписи відповідальних посадових осіб, які брали участь у здійсненні поставки молочної сировини, що не дає змоги їх ідентифікувати, як цього вимагає Положення №88, пункт 2.4 розділу 2.

Крім того, в окремих товарних документах не вказано кількість та ціну вантажу, має місце виправлення вказаної кількості поставленої молочної сировини, які не завірено підписами відповідальних осіб, що передбачено пунктом 4.1 розділу 4 Положення №88, у тексті цифрових даних первинних документів, облікових регістрів і звітності підчистки і необумовлені виправлення не допускаються. Виправлення помилки повинно бути обумовлено надписом "виправлено" та підтверджено підписами осіб, що підписали цей документ із зазначенням дати виправлення (пункт 4.4 розділу 4 Положення №88).

Крім того, слід наголосити на тому, що надані позивачем видаткові накладні за жовтень та листопад 2017 р. містять зазначення цін на продукцію, які не узгоджуються із протоколом погодження договірної ціни №18 від 23.08.2017р. до договору №49 від 12.08.2016р..

При цьому належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів про звернення до відповідача з пропозицією про зміну цін, надсилання відповідних проектів протоколів погодження договірної ціни, вчинення відповідачем дій, які б свідчили про прийняття конкретної пропозиції про зміну ціни, позивачем не надано.

Водночас, з наданих позивачем на підтвердження поставки товару товарно-транспортних накладних, спеціалізованих товарних накладних за формою 1-ТН (МС) та з приймальних квитанцій на закупівлю молочної сировини, враховуючи, як зазначають сторони, наявність між ними правовідносин також за іншими договорами, не є можливим встановити достовірні, правильні та точні кількість і вартість поставленого відповідачу товару в 2017 році саме по договору №49 від 12.08.2016р., оскільки вони містять неконкретизовані (зведені) відомості про загальну кількість та вартість молока, поставленого відповідачу в 2017 році, а не чітко по договору №49 від 12.08.2016р., за яким стягується заборгованість у справі №924/233/18.

Стосовно наявних у матеріалах справи податкових накладних слід зазначити, що останні не є первинними документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", якими може підтверджуватися факт здійснення господарської операції.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 15.03.2019р. у справі №911/3753/17, від 15.10.2019р. у справі №914/1563/18, допустимими доказами, які підтверджують факт здійснення господарських операцій, наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст.530 ЦК України).

Приписами ст.692 ЦК України, врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст.692 ЦК України).

Розділом 8 договору №49 від 12.08.2016р. передбачено, що оплата здійснюється покупцем в безготівковій формі шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання продукції покупцем.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до змін, внесених до договору №49 від 12.08.2016р. додатковою угодою №2 від 18.08.2017р., оплата здійснюється покупцем в безготівковій формі шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1 банківського дня з моменту отримання продукції покупцем або шляхом емісії векселя; покупець здійснює розрахунки за фактично отриману продукцію протягом 1 банківського дня з моменту отримання продукції та підписання сторонами здавально-приймальних документів на шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника або шляхом видачі векселя (векселів). Вексель (векселі) видаються постачальнику на суму фактично поставленої продукції по Акту приймання-передачі векселя (векселів). Номінальна вартість векселя (векселів) не повинна бути більше суми фактично отриманої продукції. В момент (день) оформлення векселя (векселів) зобов`язання оплатити отриману продукцію у покупця припиняються та виникає новий обов`язок оплатити вексель (векселі). Постачальник зобов`язаний прийняти оформлений вексель (векселі) та підписати акт прийому-передачі.

Також, у протоколах погодження договірної ціни №14 від 24.04.2017р., №15 від 24.05.2017р., №16 від 25.06.2017р., №17 від 25.07.2017р., №18 від 25.08.2017р., сторони визначили строки оплати, а саме: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.

Водночас, позивач у письмових поясненнях покликається на те, що відповідачем за поставлену в 2017 р. продукцію було сплачено лише 126944500,00грн..

Досліджуючи матеріали справи слід врахувати, що сторонами було надано платіжні доручення про сплату позивачу коштів у 2017 році на загальну суму 126944500,00грн. (зокрема, за січень 2017р. на суму 600000,00грн., за лютий 2017р. - 4244500,00грн., за березень 2017р. - 17700000,00грн., за квітень 2017р. - 20200000,00грн., за травень 2017р. - 8400000,00грн., за червень 2017р. - 19600000,00грн., за липень 2017 р. - 24500000,00грн., за серпень 2017р. - 16000000,00грн., за вересень 2017р. - 13700000,00грн., за жовтень 2017р. - 2000000,00грн.), а також підписаний сторонами акт прийому-передачі векселя (векселів) від 18.08.2017р. на суму 12000000,00грн., чим підтверджується сплата відповідачем у 2017р. коштів на суму 138944500,00грн..

Крім того, слід зазначити, що вказівка в призначеннях платежу окремих платіжних доручень на оплату продукції за договором №49 саме від 12.08.2017р. носить характер помилки з огляду на дати відповідних платіжних доручень, які передують даті 12.08.2017р., відсутність доказів укладення сторонами договору від 12.08.2017р..

Також, слід зазначити, що окрім наявних у матеріалах справи платіжних доручень за квітень 2017р., позивачем було долучено (клопотання від 19.11.2018р. в ході апеляційного провадження) платіжні доручення від 24.04.2017р. на суму 1200000,00грн., від 25.04.2017р. на суми 800000,00грн. та 7000000,00грн., від 26.04.2017р. на суму 1000000,00грн. (всього на суму 10000000,00грн.).

З огляду на вказане в сукупності, матеріали справи містять докази проплати відповідачем продукції за договором №49 від 12.08.2016р. у 2017 році загалом на суму 148944500,00грн., чим спростовуються доводи позивача про сплату відповідачем лише 126944500,00грн..

Крім того, судом першої інстанції із врахуванням цілого рядку невідповідності первинних документів заявленому розміру заборгованості та з метою з`ясування усіх обставин справи (ухвалою суду від 18.09.2018р.) було призначено судову економічну експертизу та на вирішення економічної експертизи поставлено наступне питання: 1. Чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах Сільськогосподарського виробничого кооперативу Перший національний виробничий кооператив, м.Шепетівка, Хмельницької області розмір заборгованості (в тому числі основна заборгованість 3 312 859,00грн., пеня в сумі - 395 727,00грн., три відсотки річних в сумі - 39 160,00грн. та інфляційні втрати в сумі - 187 812,00грн.) за поставлені Дочірньому підприємству Старокостянтинівський молочний завод товарно-матеріальні цінності - молоко, за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. згідно долучених до матеріалів справи №924/233/18 товарно-супровідних документів, за вказані у позові періоди?

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12.04.2019 р. провадження у справі поновлено, ухвалено сторонам до 11.05.2019р. надати суду оригінали або належної якості завірені копії відповідних документів, ДП "Старокостянтинівський молочний завод" - виконати вимоги ухвали суду від 18.09.2019р. в частині оплати за проведення експертизи; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

В подальшому, на адресу Господарського суду Хмельницької області 14.06.2019р. від Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення №6077/18-26 про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи провадження у справі №924/233/18, в зв`язку з тим, що термін проведення експертизи у строк понад місяць не погоджено, клопотання експерта від 09.04.2019р. про надання вхідних для проведення експертизи додаткових матеріалів не виконано, а матеріалів недостатньо для виконання покладених на експерта обов`язків.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 26.06.2019 р. у зв`язку з надходженням від Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повідомлення про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи провадження у справі №924/233/18 поновлено.

Надалі, відповідачем долучено до матеріалів справи Висновок експерта (Бутинець Ф.Ф., м.Житомир, д.е.н. проф. заслужений діяч науки і техніки України) №30.07/19-1 за результатами проведення економічної експертизи відповідно до заяви №78-1 від 23.07.2019р. по справі №924/233/18, згідно якого експертом встановлено, що документи, які долучені до Заяви №78-1 від 23.07.2019р. не відповідають вимогам Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №457від 01.12.2015р., Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88 від 24.05.1995р. (із змінами), Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. №996, у зв`язку з чим не дають можливість експерту встановити факт поставки молочної сировини на Дочірнє підприємство "Старокостянтипівськии молочний завод" в рамках договору поставки №49 від 12.08.2016р. за період з 01.09.2017р. по 28.11.2017р. та визначити розмір заборгованості яка заявлена в сумі 3935558,00грн. (основна заборгованість в сумі - 3312859,00грн., пеня в сумі - 395727,00грн., три відсотки річних 39160,00грн. та інфляційні втрати в сумі -187 812,00грн.).

Отже, враховуючи вище викладене та виходячи з підтверджених доказами розмірів поставленої продукції за заявлений до стягнення період та сплачених за поставку в цьому періоді коштів, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про недоведення позивачем наявності заборгованості відповідача за договором №49 від 12.08.2016р. в розмірі 3312859,00грн..

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача відповідно до поданого розрахунку 395727,00грн. пені, 39160,00грн. 3% річних, 187812,00грн. інфляційних втрат.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.199 ГК України, виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

Згідно ст.546 ЦК України, виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 9.2 договору сторони узгодили, що за прострочення виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого зобов`язання.

У відповідності до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із доданого до позову розрахунку вбачається, що позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати, починаючи з 26.08.2017р. по 28.02.2018р.. Однак будь-яких доказів на підтвердження наявності заборгованості саме у розмірах, визначених у розрахунку на відповідні дати, та часу її виникнення матеріали справи не містять.

Щодо нарахування інфляційних втрат судом також враховується, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 ст.625 ЦК України, стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2019р. у справі №924/312/18, від 30.01.2019р. у справі №922/175/18).

За вказаних обставин та беручи до уваги встановлені судом обставини справи, невідповідність здійсненого позивачем розрахунку нарахувань вищенаведеним положенням, відсутність доказів у підтвердження використаних у розрахунку розмірів заборгованості та періодів її виникнення, що унеможливлює перевірку його обґрунтованості, висновок суду про відсутність заявленої до стягнення заборгованості, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої про недоведеність позовних вимог також у частині стягнення 395727,00грн. пені, 39160,00грн. 3% річних, 187812,00грн. інфляційних втрат.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, а також те, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами не доведено неналежного виконання відповідачем обов`язку з оплати поставленої продукції за договором №49 від 12.08.2016 р. за заявлений у позові період, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з вірним висновком місцевого господарського суду про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано та не наведено мотивів для відхилення поданих позивачем актів звірки розрахунків станом на 30.04.2017р., на 31.05.2017р., на 30.06.2017р., на 31.07.2017р., на 31.08.2017р., на 30.09.2017р., що підтверджують інформацію щодо вартості поставленої продукції, сплачених відповідачем коштів та наявності заборгованості на відповідний період, є безпідставними, оскільки акт звірки не є документом, що фіксує зміст договору чи вносить зміни до договору.

У розумінні ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" акт звірки взаєморозрахунків є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами, але сам по собі не породжує будь-яких прав та обов`язків сторін.

Вказана позиція узгоджується з позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 14.03.2018р. у справі №910/8152/17.

Також, слід зазначити, що в апеляційній скарзі скаржник посилається про неотримання позивачем ухвали Господарського суду Хмельницької області від 12.04.2019р. у справі №924/233/18 внаслідок чого останній був позбавлений права на подання доказів на проведення судової-бухгалтерської експертизи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.277 ГПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

Згідно абз.2 ч.2 ст.277 ГПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як свідчить матеріали справи, у ній відсутні докази надіслання та отримання копії ухвали Господарського суду Хмельницької області від 12.04.2019р. у справі №924/233/18 позивачу на той час ТОВ "Органік Сідс".

Однак, з матеріалів справи вбачається, що в подальшому після вчинення судом ряду процесуальних дій, подання сторонами відповідних документів, в тому числі і позивачем - ТОВ "Органік Сідс", зокрема, долучення до матеріалів справи клопотання про долучення доказів до матеріалів справи від 25.07.2019р. та від 29.07.2019р., промови представника позивача від 07.08.2019р. та доповнення до промови позивача від 09.08.2019р., клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 13.09.2019р., позивачем не заявлялось відповідного клопотання про призначення у справі судової експертизи та подання відповідних документів, які витребовувались судом, а також не вказувалось про неотримання ТОВ "Органік Сідс" вказаної вище ухвали суду.

Пунктом 4 ч.6 ст.242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає слушними покликання скаржника на неотримання ТОВ "Органік Сідс" ухвали суду першої інстанції від 12.04.2019р. у справі №924/233/18, однак в даному випадку дане порушення норм процесуального права судом першої інстанції не може бути підставою для скасування або зміни рішення, оскільки це порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Також, слід зазначити, що СВК "Перший національний виробничий кооператив" під час розгляду справи судом першої інстанції після заміни ТОВ "Органік Сідс", в апеляційній скарзі, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не порушував питання проведення у даній справі повторної судової експертизи з метою з`ясування усіх обставин справи.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скаргзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019р. у справі №924/233/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ліквідатора Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" Ведмедєва Сергія Сергійовича - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 247-252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ліквідатора Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив", м.Шепетівка Хмельницької області арбітражного керуючого Ведмедєва Сергія Сергійовича залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019р. по справі №924/233/18 - без змін.

2. Справу №924/233/18 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" січня 2020 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.