ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2020 справа № 914/1945/19

Суддя Юркевич М.В., за участю секретаря Березюка Ю.О. розглянувши матеріали

позовної заяви: Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства «Бродитеплоенерго», м. Броди , Львівська область

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національної акціонерної компанії НАК «Нафтогаз України», м. Київ

про: - стягнення 8 583 408,55 грн. вартості безпідставно набутого майна.

- зобов`язання повернути безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 1 284 453 тис. куб. метрів.

за участю представників сторін:

від позивача: Новіков С.Ю. - представник

від відповідача: Слобода С.Г. представник

від третьої особи: Андрійко Є.Л. - представник

ВСТАНОВИВ:

На рохгляд до Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» про стягнення 8 583 408,55 грн. вартості безпідставно набутого майна та зобов`язання повернути безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 1 284 453 тис. куб. метрів.

Ухвалою господарського суду від 24.09.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження призначено на 22.10.2019 року.

Ухвалою від 22.10.2019р. в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору до участі у справі було залучено Національну акціонерну компанію НАК «Нафтогаз України».

Розгляд справи в межах підготовчого провадження відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду від 22.10.2019р., 12.11.2019р, 26.11.2019р.

10.12.2019р., у зв`язку з виконанням завдань передбачених ст. 177 ГПК України, підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи по суті на 24.12.2019р.

В ході розгляду справи по суті сторони виступили зі вступними словами, після чого суд перейшов до стадій дослідження обставин та доказів по справі, зокрема, було з`ясовано наступне:

01.04.2016р. між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (позивачем) та Комунальним підприємством «Бродитеплоенерго» було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №.

Відповідно до п. 1.1., 2.6. договору, позивач зобов`язався надавати послуги з транспортування природного газу для КП «Бродитеплоенерго», який закуплявся останнім на підставі договорів постачання природного газу.

Згідно п.п.2.1, 2.2, договору, підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором єдиної газотранспортної системи відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу газу, наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби. Замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи.

Відповідно до глави 8 розділу XI Кодексу газотранспортної системи (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), оператор газотранспортної системи проводить перевірку поданих номінацій для віртуальних точок входу або точок виходу до/з газорозподільчих систем на предмет відповідності пар кодів постачальник-споживач. Після проведення перевірки на предмет відповідності оператор газотранспортної системи надсилає оператору газорозподільної системи номінації, складені замовником послуг транспортування (постачальником).

У разі погодження оператором газорозподільної системи номінації замовника послуг транспортування природного газу оператор газотранспортної системи здійснює підтвердження номінації.

У відповідності до глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору природного газу між споживачем та оператором ГРМ здійснюється за умови:

- наявності у споживача (його постачальника) підтверджених обсягів природного газу (лімітів) на відповідний розрахунковий період);

- забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Позиція позивача.

Як стверджує позивач, у січні, листопаді та грудні 2017р. відповідач по справі безпідставно набув з газотранспортної системи 1 284,453 тис. куб. м. природного газу, власником якого є АТ «Укртрансгаз».

Так, для відбору відповідачем у січні, листопаді та грудні 2017р. природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через газорозподільну систему, оператором якої є ПАТ «Львівгаз», відповідач повинен був підтвердити наявність постачальника відповідних обсягів природного газу, а за його відсутності останній не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газопостачання, як це передбачено абз.3 п. 3глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи.

Однак, як вважає позивач, відповідачем у випадку непідтвердження наявності постачальника відповідного газу, без оформлення первинних правовстановлюючих документів з постачальником, фактично самовільно здійснив відбір з газотранспортної системи природний газ в січні 2017р. в обсязі 562,873 тис. куб. м., в листопаді 2017р. в обсязі 383,519 тис. куб. м., грудні 2017р. в обсязі 338,061 тис. куб.м.

Позивач наголошує на тому, що оскільки постачальник газу (третя особа) не подав відповідачу газ в кількості 1 284,453 тис. куб. м., то відбір КП «Бродитеплоенерго» було здійснено з обсягів природного газу, що належать позивачу, так як було придбано ним за результатами проведення публічних закупівель для потреб балансування газотранспортної системи. Для підтвердження права власності на природний газу відібраний відповідачем, позивач покликається на договори купівлі-продажу та акти приймання-передачі, копії яких додаються до матеріалів справи від 31.01.2017р. в обсязі 731 439,744 тис. куб. м., від 30.11.2017р. в обсязі 210 000,000 тис. куб. м., від 31.12.2017р. в обсязі 270 000,000 тис. куб. м.

Таким чином, позивач звернувся до відповідача з вимогами про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 1 284,453 тис. куб. м., та відшкодувати його вартість в сумі 8 583 408,55 грн. (що складає ціну закупівлі природного газу, яка сформувалася протягом газового місяця, розміщена на офіційному сайті АТ «Укртрансгаз», та є вартістю природного газу станом на липень 2019р. 1 284,453 х 6 682,54 грн. = 8 583 408,55 грн).

Позиція відповідача.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначив, що весь спірний обсяг природного газу, який позивач просить повернути як безпідставно відібраний, було отримано у січні 2017р., листопаді 2017р. та грудні 2017р. від АТ «НАК «Нафтогаз України» (третя особа) за умовами договорів постачання природного газу:

№5135/1617 ТЕ 21 від 30.09.2016р.

№5242/1617 БО 21 від 27.10.2016р.

№5325/1617 КП 21 від 20.01.2017р.

№6312/1718 ТЕ 21 від 24.10.2017р.

№6313/1718 БО 21 від 24.10.2017р.

№6314/1718 КП 21 від 24.10.2017р.

№6315/1718 КП 21 від 24.10.2017р.

В той же час, відповідач наголошує на тому, що третя особа по даній справі безпідставно ухиляється від документального оформлення фактично поставлених та спожитих КП «Бродитеплоенерго» обсягів природного газу за спірні періоди січень, листопад, грудень 2017р.

Крім того, відповідач також зазначав, що на транспортування та розподіл спірного обсягу природного газу в розмірі 1 284,453 тис. куб. м. з позивачем по справі та ПАТ «Львівгаз» були укладені відповідні договори, підписані акти та оплачені послуги, що підтверджується доказами, долученими до матеріалів відзиву на позов.

Зокрема, відповідач надав суду підписані сторонами акти наданих послуг з транспортування природного газу у відповідних обсягах за січень, листопад та грудень 2017р. Вказані акти, на підставі виставлених позивачем рахунків були оплачені відповідачем, що підтверджується долученими платіжними дорученнями.

Таким чином, відповідач стверджує, що спірний природний газ було придбано в третьої особи та транспортовано позивачем відповідачу, про що свідчать наведені вище документи.

Позиція третьої особи.

У своїх письмових поясненнях АТ «НАК «Нафтогаз України» позовні вимоги вважав обгрунтованими, а заперечення відповідача безпідставними, з огляду на наступне:

Між відповідачем та третьою особою дійсно було укладено ряд договорів про постачання природного газу, в тому числі у спірний період протягом січня 2017р. по березень 2018р.

Відповідно до абз. 2 п. 3.1. договорів, право власності на газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Крім того, у вищенаведених договорах в п. 3.2 сторони погодили, що обсяг постачання підтверджується постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць.

Згідно п. 7.2 договорів, споживач зобов`язаний самостійно припиняти (обмежувати) споживання природного газу у разі відсутності або недостатності підтвердженого обсягу газу, виділеного споживачу.

Таким чином, як стверджує третя особа, у січні 2017р., у зв`язку з порушенням з боку КП «Бродитеплоенерго» умов п. 17 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015р. №758, постачання природного газу відповідачу не здійснювалося.

Аналогічно у листопаді-грудні 2017р., у зв`язку з порушенням з боку КП «Бродитеплоенерго» умов п. 12 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017р. №187, постачання природного газу відповідачу не здійснювалося.

Отже, третя особа зі свого боку заперечує продаж та постачання відповідачу по справі газ у спірний період в обсягах 1 284,453 тис. куб. м., оскільки останній не отримав номінацію на такий обсяг газу, що є обов`язковою передумовою його поставки. Саме наведеною вище обставиною третя особа пояснює непідписання актів приймання передачі газу за січень, листопад та грудень 2017р., які надсилалися їй відповідачем.

Позиція позивача у відповіді на відзив.

Позивач підтверджував факт укладення з відповідачем договору на транспортування природного газу стосовно якого є спір у даній справі. Крім того, не заперечувалося також виконання такого договору з боку двох сторін, а саме надання послуг з транспортування та оплату рахунків відповідачем. В той же час, позивач вважає, що оплата відповідачем послуг з транспортування не звільняє останнього від обов`язку оплатити його вартість власнику.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до матеріалів даної справи в предмет доказування входять наступні обставини:

- Чи було правомірно відібрано відповідачем з газотранспортної системи природний газ в січні, листопаді та грудні 2017 р. в обсязі 1 284,453 тис. куб. м.?

- Чи належить відібраний відповідачем з газотранспортної системи природний газ позивачу по даній справі, відповідачу чи іншій особі?

Позивач, на підтвердження підставності позовних вимог та обставин, які входять у предмет доказування покликався та надав суду копії договору купівлі-продажу та актів приймання-передачі від 31.01.2017р. в обсязі 731 439,744 тис. куб. м., від 30.11.2017р. в обсязі 210 000,000 тис. куб. м., від 31.12.2017р. в обсязі 270 000,000 тис. куб. м., які свідчать про набуття у власність природного газу для потреб балансування газотранспортної системи. Водночас, позивач зазначає, що на відповідача покладається обов`язок надати суду докази, які підтверджують правові підстави набуття права власності на спірний газ, який було відібрано останнім.

Відповідач, як на докази, що підтверджують підставність відібрання ним спірного природного газу покликається на договори постачання, які були укладені з АТ НАК «Нафтогаз України» №5135/1617 ТЕ 21 від 30.09.2016р.; №5242/1617 БО 21 від 27.10.2016р.; №5325/1617 КП 21 від 20.01.2017р.; №6312/1718 ТЕ 21 від 24.10.2017р.; №6313/1718 БО 21 від 24.10.2017р.; №6314/1718 КП 21 від 24.10.2017р.; №6315/1718 КП 21 від 24.10.2017р. та на акти надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами укладеними з позивачем: №01-17- від 31.01.2017р. за січень 2017р. в обсязі 562,873 тис. куб. м. на суму 16 616,02 грн.; №11-17-164000010 від 30.11.2017р. за листопад 2017р. в обсязі 383,519 тис. куб. на суму 11 321,48 грн.; №12-14-164000010 від 31.12.2017р. за грудень 2017р. в обсязі 338,061 тис. куб. м. на суму 9 979,56 грн. Крім того, відповідач вважає, що на підставі наведених доказів, а також актів приймання-передачі, які не були підписані АТ «НАК «Нафтогаз України», в нього виникло право власності на відібраний газ.

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. (п. 58 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Серявін проти України»).

Ухвалюючи рішення суд послуговується наступними законоположеннями та своїми висновками:

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Згідно до умов договорів на постачання природного газу, які було укладено між відповідачем та третьою особою, та долучені до матеріалів справи, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.7 договорів).

Пунктом 1 розділу 2 правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015р., встановлено, що підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема:

- наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов;

- наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача.

Відповідно до глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору природного газу між споживачем та оператором ГРМ здійснюється за умови:

- наявності у споживача (його постачальника) підтверджених обсягів природного газу (лімітів) на відповідний розрахунковий період);

- забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в обгрунтування позовних покликається на те, що жодним постачальником природного газу не було подано до газотранспортної системи природний газ для потреб відповідача.

Твердження позивача підтверджує також третя особа, на яку, як постачальника природного газу, покликається і відповідач. Зокрема, АТ НАК «Нафтогаз України», листом від 16.02.2017р. повернув КП «Бродитеплоенерго» без погодження та підпису акти приймання-передачі природного газу за січень 2017р. в обсязі 562,873 тис. куб. м. Так, третя особа повідомила відповідача, що у зв`язку з порушення останнім п. 17 постанови КМУ від 01.01.2015р. №758, не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на січень 2017р. З аналогічних підстав, однак вже відповідно до п. 12 постанови КМУ від 22.03.2017р., відповідачу не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу за листопад та грудень 2017р. Тому, компанія НАК «Нафтогаз України» не здійснювала постачання природного газу відповідачу у вказаних періодах.

Отже, саме лише покликання відповідача на укладені з третьою особою договори постачання природного газу не є достатньою підставою виконання такого договору та виникнення у відповідача права власності на спірний газ. В даному випадку для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. (Такий висновок міститься в постанові Верховного суду від 20.12.2018р. у справі №920/169/18).

Крім того, надаючи оцінку доводам відповідача про те, що дії третьої особи щодо непідписання актів приймання-передачі природного газу є неправомірними суд звертає враховує практику Верховного суду щодо меж розгляду справи судом за участю АТ «НАК «Нафтогаз України» як третьої особи. Так, у постанові Верховного суду від 22.03.2018р. у справі №904/2092/17 та об`єднаної палати Верховного суду у постанові від 22.06.2018р. зазначено, що питання правомірності чи неправомірності дій (бездіяльності) НАК «Нафтогаз України» щодо виділення номінацій у спірні місяці, правових наслідків таких дій може бути предметом окремого позову.

На підставі встановлених вище обставин суд прийшов до висновку, що відповідач не довів та не представив належних та більш вірогідних доказів, ніж позивач по справі, що підтверджувало б набуття відповідачем права власності на спірний газ в обсязі 1 284,453 тис. куб. м.

Відповідно до ст.ст. 1212, 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Правозастосування даної норми ЦК України розкрито у постанові Верховного суду від 09.09.2019р. у справі №910/12929/18, а саме:

«заперечення відповідача щодо того, що в даному випадку відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 1212-1214 ЦК України через те, що позивач не є власником спірного майна, спростовуються матеріалами справи, зокрема, положеннями укладеного між ПАТ НАК Нафтогаз України та ПАТ Укртрансгаз договору про закупівлю природного газу з урахуванням змін та доповнень до нього та підписаними в рамках цього договору актами приймання-передачі».

Аналізуючи сукупно матеріали справи та всі наявні у справі докази, господарський суд доходить висновку, що у січні, листопаді та грудні 2017 року відповідач відібрав з газотранспортної системи 1 284,453 тис. куб. м. природного газу без наявності для цього правових підстав. При цьому, як встановлено судом НАК «Нафтогаз України» не замовляло послуг транспортування спірного газу у позивача, тобто в газотранспортній системі був відсутній виділений для відповідача природний газ у спірному розмірі.

Таким чином, оскільки постачальник не підтвердив виділення газу для відповідача, водночас за наявності в газотранспортній системі природного газу, власником якого є позивач по справі, що підтверджено матеріалами справи та поданими доказами, то суд приходить до висновку, що відповідач відібрав природний газ із газотранспортної системи, власником якого було АТ «Укртрансгаз».

Враховуючи, що відібрання природного газу було здійснено відповідачем безпідставно, то останній зобов`язаний відшкодувати власнику вартість такого газу.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що заявлені позовні вимоги у даній справі є взаємовиключні, оскільки задоволення позовної вимоги про стягнення вартості безпідставно набутого майна в сумі 8 583 408,55 грн. (вартість природного газу) виключає повернення відповідачем позивачу спірний природний газ в обсязі 1 284,453 тис. куб. м. З огляду на наведене, суд дійшов висновку в другій позовній вимозі про повернення безпідставно-набутого майна природного газу в обсязі 1 284,453 тис. куб. м. слід відмовити.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу приписів ч. 1 ст. 79 ГПК України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З огляду на вищенаведені норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 8 583 408, 55 грн. вартості безпідставно відбраного газу.

Судовий збір в розмірі 128 751,13 грн., відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» (80600, Львівська область, Бродівський район, м. Броди, вул. Гончарська, 3А, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) 8 583 408,55 грн. вартості безпідставно набутого майна та 128 751,13 грн. судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

3. В задоволенні позовної вимоги про повернення безпідставно набутого природного газу в обсязі 1 284 453 тис. куб. м. відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені ст. 256, 257 ГПК України.

В судовому засіданні 09.01.2020р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.01.2020р.

Суддя Юркевич М. В.