РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.01.2020Справа № 910/15049/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аванті Груп" до товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверс" про стягнення 69 244,86 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "Аванті Груп" (далі - ТОВ "Аванті Груп") звернулося до Господарського суду міста Києва з даним позовом, посилаючись на те, що останнє надало товариству з обмеженою відповідальністю "Юніверс" (далі - ТОВ "Юніверс") послуги по технічному обслуговуванню та ремонту транспортного засобу відповідача на загальну суму 73 320,80 грн. Оскільки ТОВ "Юніверс" свої зобов`язання щодо сплати позивачу вищезазначеної суми боргу виконало не в повному обсязі, останній, посилаючись на статті 11, 202, 205, 207, 509, 530, 549, 610, 612, 638, 639, 640, 641, 642, 625, 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 181, 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з відповідача 54 320,80 грн. основного боргу, а також 13 157,77 грн. пені, 632,82 грн. інфляційних втрат та 1 142,47 грн. трьох процентів річних, нарахованих у зв`язку з несвоєчасним проведенням розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 4 листопада 2019 року вищенаведену позовну заяву ТОВ "Аванті Груп" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15049/19 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

18 листопада 2019 року через загальний відділ канцелярії суду від ТОВ "Юніверс" надійшов відзив на позов, в якому останнє заперечило проти позову та вказало, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про передачу ним відповідачу акту прийому-передачі наданих послуг відповідно до умов укладеного між сторонами письмового договору на технічне обслуговування та виконання ремонтних робіт від 21 січня 2014 року № ТО-332.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Судом встановлено, що між ТОВ "Аванті Груп" та ТОВ "Юніверс" був укладений договір надання послуг по технічному обслуговуванню та ремонту транспортного засобу в спрощений спосіб.

На виконання вказаної угоди 5 березня 2019 належний відповідачу транспортний засіб - автобус MAN R 08 Lions, державний номерний знак НОМЕР_1 , для проведення ремонту було передано позивачу, про що свідчить наряд-замовлення на технічне обслуговування від 5 березня 2019 року № ОК-00000688 (копія наявна у матеріалах справи).

З матеріалів справи вбачається, що позивач виставив ТОВ "Юніверс" відповідний рахунок-фактуру від 7 березня 2019 року № ОК-000001447 на оплату послуг по технічному обслуговуванню та ремонту наведеного транспортного засобу на суму 73 320,80 грн. (з ПДВ).

26 березня 2019 року між сторонами був підписаний акт прийому-передачі виконаних робіт № ОК-000001252 на суму 73 320,80 грн., згідно якого відповідач прийняв надані послуги без будь-яких зауважень та претензій.

Разом із тим, відповідач за отримані послуги на день передання йому відремонтованого транспортного засобу (26 березня 2019 року) оплату не здійснив, проте гарантував оплатити вартість цих послуг до 28 березня 2019 року, на підтвердження чого надав виконавцю гарантій лист від 26 березня 2019 року № 13.

Однак судом встановлено, що відповідач взятий на себе обов`язок по оплаті вартості наданих йому послуг виконав лише частково, сплативши 2 серпня 2019 року позивачу 10 000,00 грн. та перерахувавши останньому 19 серпня 2019 року 9 000,00 грн., заборгувавши таким чином ТОВ "Аванті Груп" 54 320,80 грн.

У матеріалах справи також наявна копія претензії позивача від 10 травня 2019 року № 27-А/03-126 про здійснення ТОВ "Юніверс" оплати наявної у нього заборгованості.

Водночас зазначена претензія у добровільному порядку задоволена відповідачем не була.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами частини 2 цієї статті визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У той же час суд критично ставиться до викладених у відзиві на позовну заяву доводів відповідача стосовно виникнення спірних правовідносин на підставі укладеного між сторонами письмового договору на технічне обслуговування та виконання ремонтних робіт від 21 січня 2014 року № ТО-332, оскільки ТОВ "Юніверс" не було надано суду жодних доказів фактичного укладення вищевказаної угоди. Слід зазначити, що копія такого правочину відсутня й у матеріалах справи. Крім того, у наданих позивачем рахунку-фактурі від 7 березня 2019 року № ОК-000001447 та акті прийому-передачі виконаних робіт від 26 березня 2019 року № ОК-000001252 відсутні будь-які посилання на договір на технічне обслуговування та виконання ремонтних робіт від 21 січня 2014 року № ТО-332.

Також суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що останньому не було передано відповідного акту-прийому передачі виконаних робіт, оскільки копія вищевказаного акту, належним чином підписаного уповноваженими представниками сторін, наявна в матеріалах справи.

Разом із тим, здійснення відповідачем часткових погашень наявної у нього заборгованості з відповідним призначенням платежів додатково підтверджує факт надання ТОВ "Юніверс" послуг, зазначених у рахунку-фактурі від 7 березня 2019 року № ОК-000001447 та акті прийому-передачі виконаних робіт від 26 березня 2019 року.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача, яка складає 54 320,80 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і ТОВ "Юніверс" на момент прийняття рішення не надало документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог ТОВ "Аванті Груп" до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "Юніверс" своїх зобов`язань з оплати наданих послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача 13 157,77 грн. пені, нарахованої у період з 29 березня 2019 року по 23 жовтня 2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частиною 3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі та, у разі недодержання письмової форми, є нікчемним (стаття 547 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У той же час у матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про письмове погодження між сторонами забезпечення здійснення оплати ТОВ "Юніверс" наданих послуг шляхом застосування до останнього штрафних санкцій у вигляді пені, а також докази, які свідчать про погодження сторонами розміру цієї штрафної санкції.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що підстави для нарахування та стягнення з ТОВ "Юніверс" пені за прострочення оплати наданих йому послуг відсутні, у зв`язку з чим позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг, позивач також просив суд стягнути з ТОВ "Юніверс" 1 142,47 грн. трьох процентів річних та 623,82 грн. інфляційних втрат, нарахованих у період з 29 березня 2019 року по 23 жовтня 2019 року на суми боргу згідно наданого ТОВ "Аванті Груп" розрахунку.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлені ТОВ "Аванті Груп" до стягнення розміри трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та положенням договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум компенсаційних виплат підлягають задоволенню.

За таких обставин позов ТОВ "Аванті Груп" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверс" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 20, квартира 2; ідентифікаційний номер 30552675) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Аванті Груп" (02068, місто Київ, вулиця Ревуцького, будинок 16-А; ідентифікаційний номер 30440060) 54 320 (п`ятдесят чотири тисячі триста двадцять) грн. 80 коп. основного боргу, 1 142 (одну тисячу сто сорок дві) грн. 47 коп. трьох процентів річних, 623 (шістсот двадцять три) грн. 82 коп. інфляційних втрат, а також 1 555 (одну тисячу п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 97 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Аванті Груп" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверс" пені у розмірі 13 157,77 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 9 січня 2020 року

Суддя Є.В. Павленко