ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2700/19

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6,

до Ржищівського будівельного технікуму

09231, Київська обл., м. Ржищів, вул. Освіти, буд. 1,

про стягнення заборгованості

Обставини справи:

До господарського суду Київської області (вх. № 2808/19 від 30.10.2019) надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Ржищівського будівельного технікуму про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем грошових зобов`язань за договором кіпівлі-продажу природного газу № 9508/19-БО(Т)-17 від 27.12.2018 Крім того, позивач заявляє про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі представників сторін.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з моменту отримання ухвали суду.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 25023/19 від 16.12.2019).

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України 10.01.2020 судом підписано повне рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі-позивач, постачальник) та Ржищівським будівельним технікумом (далі- відповідач, споживач) укладено договір постачання природнього газу № 9508/19-БО(Т)-17 від 27.12.2018, згідно з яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві газ, за кодом ДК 021:00-6 - газове паливо, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Згідно з пунктом 4.1 Договору ціна за 1000 куб.м природного газу становить 7482,61 грн.

Відповідно до пункту 5.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами, шляхом 100% поточної оплати, протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з пунктом 5.4 Договору, у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем: у першу чергу, відшкодовуються витрати продавця, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу, сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафу; у третю чергу, погашається основна сума боргу.

Відповідно до пункту 7.2 Договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1.5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15.3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми

Відповідно до пункту 11 Договору встановлено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріпленням їх підписів печатками сторін і діє, в частині постачання газу з 01.01.2019 по 30.04.2019, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем строків виконання грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу № 9508/19-БО(Т)-17 від 27.12.2018, у зв`язку з чим позивачем заявляється до стягнення 58618,79 грн. основного боргу, 3501,58 грн. пені, 686,58 грн. 3 % річних та 410,33 грн. інфляційних втрат.

Аргументи Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

1. На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ, всього на суму 257424,30 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2019 на суму 130332,13 грн., від 28.02.2019 на суму 68473,38 грн., від 31.03.2019 на суму 58618,79 грн.

2. Відповідач за поставлений товар розрахувався частково, на суму 198805,51 грн., тобто, станом на дату звернення з позовом, розмір основного боргу складає 58618,79 грн.

Крім того, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк, визначений Договором, відтак, позивачем нараховані за періоди прострочення оплат за Договором пеню у розмірі 3501,58 грн., на підставі пункту 7.2 Договору, 3 % річних у розмірі 686,58 грн. та інфляційні втрати у розмірі 410,33 грн., згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

3. Заявлені до стягнення пеня, інфляційні втрати та 3% річних нараховані за порушення строків виконання грошового зобов`язання, що визначені умовами Договору, що підтверджується наявними у матеріалах справи даними бухгалтерського обліку позивача.

Аргументи Ржищівського будівельного технікуму

1. Враховуючи те, що кошторис асигнувань навчального закладу на березень складав 180000,00 грн., а загальна вартість природного газу складала 257424,30 грн., відповідач мав змогу сплатити лише 198805,51 грн., наявність заявленого до стягнення основного боргу у розмірі 58618,79 грн. відповідач повністю визнає.

2. Відносно нарахування штрафних санкцій, зазначено таке.

Оскільки, за нормативними вимогами казначейства оплата проводиться тільки на основі актів звіряння розрахунків за кожним договором, а позивачем протягом червня і липня 2019 року здійснювалось звіряння розрахунків за єдиним актом звіряння за всіма договорами, відповідач не зміг провести розрахунок, з огляду на те, що зазначений акт не прийнято казначейством, відтак, заявлено суду про повну відмову у стягненні штрафних санкцій у розмірі 4598,49 грн.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до статті 194 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Ржищівським будівельним технікумом укладено договір постачання природнього газу № 9508/19-БО(Т)-17 від 27.12.2018, згідно з яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві газ, за кодом ДК 021:00-6 - газове паливо, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ, всього на суму 257424,30 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2019 на суму 130332,13 грн., від 28.02.2019 на суму 68473,38 грн., від 31.03.2019 на суму 58618,79 грн., проте, відповідач за поставлений товар розрахувався частково, на суму 198805,51 грн., відтак, наявна заборгованості у розмірі 58618,79 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи даними бухгалтерського обліку позивача та повністю визнається відповідачем.

Оскільки, відповідач не виконав грошові зобов`язання за Договором та не оплатив товар, у визначений Договором термін, позивачем правомірно нараховано відповідно до пункту 7.2 Договору пеню та згідно з положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційні втрати.

За результатами перевірки судом розрахунків пені та 3% річних, що надані позивачем, суд встановив, що вони є арифметично вірними.

Відносно розрахунку інфляційних втрат у розмірі 410,33 грн. за період з 01.05.2019 по 31.08.2019, суд зазначає, що він арифметично невірний.

Здійснивши вірний розрахунок, суд зазначає таке.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.05.2019 - 31.08.201958618.790.993-412.3658206.43
Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 58206,43 грн., оскільки мала місце дефляція, отже, відсутні підстави для стягнення 410,33 грн. інфляційних втрат.

Відносно аргументів відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає таке.

Частинами 1 та 2 статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; строк прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання, відповідність / невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінку винної особи (в тому числі, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При розгляді заяви відповідача про зменшення неустойки, судом враховується, що з позовних вимог у справі, за визначенням статті 549 Цивільного кодексу України, за правовою природою до неустойки відноситься лише позовна вимога про стягнення 3501,58 грн. пені, відтак, суд вирішує питання щодо наявності підстав для зменшення виключно цієї вимоги.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з пунктом 13 постанови Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17 зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази та обставини справи в їх сукупності, з урахуванням наведених положень законодавства, встановивши наявність обставин, які мають істотне значення для визначення розміру штрафних санкцій або їх зменшення у конкретному випадку та того, що заборгованість за договором, на які нараховані спірні у справі штрафні санкції відповідачем станом на дату розгляду справи не сплачена, а порядок надходження коштів відповідачу не залежить від позивача, дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

За частинами 1, 3, 4 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 191, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх. № 2808/19 від 30.10.2019) Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Ржищівського будівельного технікуму про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з Ржищівського будівельного технікуму (09231, Київська обл., м. Ржищів, вул. Освіти, буд. 1, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) 58618,79 грн. (п`ятдесят вісім тисяч шістсот вісімнадцять гривень сімдесят дев`ять копійок) основного боргу, 3501,58 грн. (три тисячі п`ятсот одна гривня п`ятдесят вісім копійок) пені, 686,58 грн. (шістсот вісімдесят шість гривень п`ятдесят вісім копійок) 3% річних, 1908,53 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісім гривень п`ятдесят три копійки) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.01.2020.

Суддя С.О. Саванчук