ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" січня 2020 р. Справа № 903/614/17

Суддя Господарського суду Волинської області Костюк С. В., розглянувши матеріали за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" на дії приватного виконавця Таранка Д. В.

у справі № 903/614/17

за позовом Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо"

про стягнення 92770022,62 грн,

за участю представників сторін:

від стягувача: н/з;

від скаржника: н/з;

від боржника-2: н/з;

від приватного виконавця: Таранко Д. В., посвідчення № 0026 від 01.06.2017 року.

Права та обов`язки учаснику судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

в с т а н о в и в:

07.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" звернулося до Господарського суду Волинської області із скаргою № 41 від 07.11.2019 на дії приватного виконавця Таранка Д. В., в якій просить:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Д. В. по проведенню опису і арешту нерухомого майна боржника під час процедури фінансової реструктуризації ТзОВ «Пакко Холдинг», які виразилися у винесені постанови про опис і арешт майна (коштів) боржника від 24.10.2019 (ВП 59251862);

- визнати неправомірною і скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранко Д. В. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.10.2019 (ВП № 59251862);

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранко Д. В. зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59251862 на період проведення процедури фінансової реструктуризації ТзОВ «Пакко Холдинг» на виконання вимог Закону України «Про фінансову реструктуризацію».

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранко Д. В. повідомити суд і скаржника про виконання ухвали у десятиденний строк з дня її одержання.

Скаргу обґрунтовує тим, що приватний виконавець при винесені постанови про опис та арешт нерухомого майна порушив: вимоги ст. 21 Закону України «Про фінансову реструктуризацію»; вимоги ст. ст. 22, 29, ч.ч.2, 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»; вимоги р.8 п.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Ухвалою суду від 07.11.2019 відкладено вирішення питання про прийняття скарги ТзОВ «Пакко Холдинг» № 41 від 07.11.2019 до повернення справи № 903/614/17 з апеляційної інстанції до Господарського суду Волинської області.

Ухвалою суду від 02.01.2020 скаргу прийнято до розгляду та призначено її розгляд на 09.01.2020 на 10 год 30 хв.

Стягувач, скаржник та боржник-2 в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Приватний виконавець Таранко Д. В. 09.01.2020 подав пояснення № 9 від 09.01.2020, в якому заперечує скаргу ТзОВ «Пакко Холдинг» вказуючи, що згідно інформації з сайту Секретаріату фінансової реструктуризації (https://fr.org.ua/ua/publikatsiyi-po-protseduri-finansovovi restrukturizatsivi.html?ident=29) 15.08.2019 скасовано мораторій, який був запроваджений під час процедури фінансової реструктуризації ТзОВ "Пакко Холдинг", а 21.10.2019 була завершена сама процедура фінансової реструктуризації боржника у відповідності до Закону України "Про фінансову реструктуризацію"; Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає таких підстав зупинення виконавчого провадження як дія мораторію відповідно до Закону України «Про фінансову реструктуризацію»; постанова про опис та арешт майна винесена згідно Закону України «Про виконавче провадження» та містить реквізити передбачені ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», п.10 р.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи, суд вважає скаргу боржника-1 необґрунтованою та відмовляє в її задоволенні з врахуванням наступного.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст.339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч.1-2 ст.342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 у справі №903/614/17 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" в користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 88451226,90 грн., з них 63450000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562,11 грн. пені по тілу кредиту, 3368121,10 грн. пені по відсотках, а також 590470,15 грн. витрат по сплаті судового збору, в решті позову відмовлено, дане рішення залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 та постановою Верховного Суду від 26.03.2019.

01.02.2019 на виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 та рішення Господарського суду Волинської області від 10 жовтня 2018 у справі № 903/614/17 видано накази № 903/614/17-1, № 903/614/17-2.

31.05.2019 приватним виконавцем Таранко Д. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по наказу суду № 903/614/17-1, дана постанова оскаржувалась боржником-1 в судовому порядку, ухвалою суду від 25.06.2019, залишеною без змін апеляційною інстанцією, скаргу залишено без задоволення.

24.10.2019 винесена постанова якою описано та арештовано майно боржника, а саме: об`єкт незавершеного будівництва, нежитлове приміщення, недобудована будівля блоку обслуговування /А-2/, загальною площею 2817,9 кв.м., замощення /Ш/ місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Узбекистанська,9А.

Щодо тверджень скаржника про порушення приватним виконавцем ст. 21 Закону України «Про фінансову реструктуризацію», то суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ч. 17 Закону України "Про фінансову реструктуризацію" встановлено, що мораторій це зупинення виконання боржником вимог залучених кредиторів і пов`язаних осіб боржника та зупинення здійснення заходів з виконання цих вимог, у тому числі зупинення перебігу строку пред`явлення вимоги до поручителів.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про фінансову реструктуризацію" визначено, що на період дії даного Закону інші закони України діють з урахуванням особливостей встановлених цим Законом.

Статтею 21 Закону України "Про фінансову реструктуризацію" передбачено введення мораторію, який діє до завершення процедури фінансової реструктуризації, але не більше ніж протягом 90днів. Зазначений строк може бути продовжено за згодою залучених кредиторів, жоден з яких не є пов`язаною особою з боржником, у порядку, визначеному частиною другою статті 23 цього Закону, на строк, що не може перевищувати 90 днів. Загальний строк дії мораторію не може перевищувати 180 днів. Залучені кредитори (крім пов`язаних осіб) у порядку, визначеному ч. 2, ст. 23 Закону, мають право прийняти рішення про припинення дії мораторію в будь-який час після початку проведення процедури фінансової реструктуризації.

Згідно п. 4, ст. 21 Закону України "Про фінансову реструктуризацію" визначено, що дія мораторію не поширюється на вимоги кредиторів, які не є залученими кредиторами (крім випадку, визначеного пунктом 6 частини другої цієї статті), а також на вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, та вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками. Дія мораторію поширюється на будь-які вимоги пов`язаних осіб боржника. У період дії мораторію будь-який кредитор (у тому числі на вимоги якого поширюється дія мораторію) має право розпочати або продовжити судове провадження для отримання рішення суду проти боржника про стягнення заборгованості або звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до п.6 ч.2 ст. 21 Закону України "Про фінансову реструктуризацію" передбачено, що під час дії мораторію забороняється відчужувати, в тому числі реалізовувати, та примусово звертати стягнення на необоротні активи боржника, які не є предметом застави (іпотеки) на дату початку процедури реструктуризації, на підставі виконавчих документів, а також на підставі виконавчого нотаріуса або шляхом будь-яких інших позасудових способів звернення стягнення.

Як слідує із матеріалів скарги, а саме, переліку залучених кредиторів до процедури фінансової реструктуризації та приписів Закону України "Про фінансову реструктуризацію", стягувач - АТ "Укрсоцбанк" не є залученим кредитором у фінансовій реструктуризації боржника, а отже на його вимоги дія мораторію у фінансовій реструктуризації боржника не поширюється.

Щодо вимоги про зупинення виконавчого провадження у разі введення мораторію відповідно до ст. 21 Закону України "Про фінансову реструктуризацію", суд зазначає наступне.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій передбачено ч.1 ст. 34 Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016.

Перелік підстав для зупинення виконавчих дій є виключним і не передбачає зупинення виконавчих дій у зв`язку із участю боржника у процедурі фінансової реструктуризації.

Водночас, Закон України "Про фінансову реструктуризацію" також не містить правових норм щодо зупинення вчинення виконавчих дій у зв`язку із участю боржника у процедурі фінансової реструктуризації.

Крім того, як слідує з пояснення приватного виконавця Таранка Д. В. процедура фінансової реструктуризації відносно скаржника завершилась 21.10.2019, оскаржувана постанова винесена 24.10.2019.

Щодо твердження скаржника, що постанова про опис та арешт майна не містить всіх реквізитів, які не передбачено Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, суд зазначає таке.

Пунктом 10 розділу 8 Інструкції передбачено, після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника вказує:

назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця;

зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Оскаржувана постанова приватного виконавця Таранка Д. В. № 59251862 від 24.10.2019 про опис та арешт майна боржника містить усі необхідні реквізити.

Слід зазначити, що окремо постанова про призначення відповідального зберігача приватним виконавцем не приймається, щодо призначення останнього вказано в п.3 оскаржуваної постанови.

В частині твердження скаржника, що приватний виконавець порушив вимоги ст.22 Закону України "Про виконавче провадження", понятим не було роз`яснено їх права та обов`язки, а лише формально вказано про це в оскаржуваних постановах, суд зазначає таке.

Згідно ст.22 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Понятий зобов`язаний засвідчити факт, зміст і результати виконавчих дій, під час провадження яких він був присутній. Перед початком виконавчих дій виконавець роз`яснює понятим їхні права і обов`язки, про що зазначається в акті.

В оскаржуваній постанові приватного виконавця є вказівка на роз`яснення приватним виконавцем понятим їх прав та обов`язків, що останні засвідчили своїми підписами.

А тому, суд вважає, що приватним виконавцем дотримано вимоги ст.22 Закону в частині роз`яснення понятим їх прав і обов`язків, доказів протилежного суду не подано.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.1 ст.18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ст.326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин скарги в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що дії приватного виконавця Таранка Д. В. є правомірними, а доводи скарги непідтверджені належними та допустимими доказами в розумінні приписів ГПК України, а тому повністю відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.234, 235, 339-343 ГПК України, Законом України "Про виконавче провадження", господарський суд -

ухвалив:

відмовити ТзОВ «Пакко Холдинг» в задоволенні скарги № 41 від 07.11.2019.

Відповідно до ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення (ст.256 ГПК України).

Повний текст

ухвали виготовлено

13.01.2020.

Суддя С. В. Костюк

Примірник ухвали суду направити:

1) ТзОВ "Пакко Холдинг" за адресою: вул.Клима Савури,21а, м.Луцьк, Волинська область, 43005;

2) АТ "Укрсоцбанк" за адресою: вул.Велика Васильківська,100, м.Київ, 03150;

3) ТзОВ "Торговий центр "Темпо" за адресою: вул. Київська,87, м.Житомир, 10001;

4) Приватному виконавцю Таранко Д. В. за адресою: вул.Рівненська,54, м.Луцьк, 43000.