ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" січня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2331/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М

секретар судового засідання Драганова А.І.

при розгляді справи за позовом: Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Агеєвої Лариси Юхимівни ( АДРЕСА_1 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1)

про виселення та стягнення 1 407,99 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Коперсак М.С. - довіреність № 207/9/15-32-10-06-43 від 18.04.19;

від відповідача: Агеєва Л.Ю. - паспорт серія НОМЕР_1 від 08.12.1997р.

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

13.08.2019р. Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Агеєвої Лариси Юхимівни, в якій просить суд виселити відповідача із частини займаного нежитлового приміщення за адресою: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 17/2, стягнути з відповідача заборгованість за фактичне користування майном (комунальні послуги) у розмірі 1 407,99 грн. за договором суборенди №1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про виселення відповідача із частини займаного приміщення, позивач зазначив про припинення дії укладеного між ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (правонаступником якої є Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області) та ФОП Агеєвою Л.Ю. договору суборенди частини нежитлового приміщення №1 від 02.05.2018р. внаслідок закінчення строку його дії, про що позивачем було повідомлено відповідача листами. Разом з тим, відповідачем станом на момент подачі позовної заяви частину суборендованого приміщення звільнено не було.

Також позивач зазначає про наявність у відповідача заборгованості по експлуатаційним витратам за користування суборендованою площею за час після припинення строку дії договору у період з січня по квітень 2019р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.08.2019р. позовну заяву Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на підставі ч.1 ст.174 ГПК України залишено без руху.

Вказаною ухвалою позивачу встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду обґрунтованого розрахунку суми позову; доказів направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; читабельних копій договору суборенди та додатку до нього; пояснення щодо виставлення рахунків на суборендну плату та комунальних послуг; договір оренди №319/206 від 02.06.2000р. зі змінами, пояснення щодо погодження власником терміну оренди; зазначення площі приміщення, щодо виселення з якого заявлено позовні вимоги.

05.09.2019р. до канцелярії суду від Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області надійшла заява про усунення недоліків згідно ухвали суду від 19.08.2019р. з додатком, згідно якої позивач на виконання вимог вищевказаної ухвали суду такі недоліки усунув та просив суд відкрити провадження у справі.

Приймаючи до уваги усунення позивачем недоліків, які спричинили винесення ухвали про залишення позову без руху, ухвалою суду від 09.09.2019р. відкрито провадження у справі № 916/2331/19, прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на "09" жовтня 2019 р. о 10:30.

03.10.2019 р. від ФОП Агеєвої Лариси Юхимівни надійшов відзив на позовну заяву (а.с.74-76), згідно якого відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши про відсутність у позивача правових підстав та повноважень для звернення до суду з відповідним позовом, з огляду на перебування Головного управління ДФС в Одеській області у стані припинення.

Поряд з цим, відповідач зазначив про продовження строку дії договору, а також порушення позивачем вимог ч.3 ст. 17 Закону країни "Про оренду державного та комунального майна" щодо строку надсилання повідомлення про припинення дії договору у зв`язку з наявністю наміру використовувати майно для власних потреб. Крім того, Відповідач зазначив про наявність у нього переважного права на укладення договору, а також, спростовуючи доводи позивача, зазначив, що ним належно сплачувались орендні платежі та експлуатаційні витрати.

У судовому засіданні 09.10.2019 р. суд оголосив протокольну ухвалу про перерву до 21.10.2019 р. о 16 год. 30 хв.

17.10.2019 р. до суду від Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області надійшла відповідь на відзив (а.с.85-87), згідно якої позивач зазначив, що управління дійсно перебуває в стані припинення, однак державна реєстрація припинення юридичної особи наразі не відбулась.

Також позивач зазначив про відсутність у нього обов`язку повідомляти відповідача про припинення строку дії договору за три місяці, оскільки Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області не є власником спірного орендованого приміщення.

У судовому засіданні 21.10.2019р., в якому судом було оголошено перерву до 4.11.2019р. о 15 год. 00 хв., представник позивача просив суд залучити Департамент комунальної власності Одеської міської ради до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

В обґрунтування необхідності залучення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в якості третьої особи представник позивача зазначив, що 02.06.2000р. між представництвом по управлінню комунальною власністю (орендодавець) та ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (правонаступником якої є Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області) (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення за адресою просп. Академіка Глушко, 17/2, строком до 01.06.2024р., відповідно до умов якого орендар має право передавати тільки за згодою орендодавця окремі площі із складу орендованого приміщення в суборенду фізичним або юридичним особам.

З огляду на вищезазначене, на думку позивача, Департамент комунальної власності Одеської міської ради має бути обізнаний про розгляд даної справи.

Відповідач - ФОП Агеєва Л.Ю. проти залучення третьої особи до участі у справі №916/2331/19 не заперечував.

Ухвалою суду від 21.10.2019р. судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

22.10.2019р. від позивача до суду надійшли уточнення до позовної заяви (а.с.110-112), в яких останній, зокрема, наголосив, що заявлена до стягнення сума у розмірі 1407,99 грн є збитками.

04.11.2019р., позивачем з метою підтвердження розміру збитків було подано суду письмові пояснення (а.с.116-117), в яких зазначено, що за результатом обстеження частини адміністративної будівлі першого поверху, яка розташована за адресою: м. Одеса, проспект Ак. Глушка, 17/2 ДПІ у Київському районі м. Одеси, ГУ ДФС в Одеській області виявлено на суборендованій площі наступне обладнання: ксерокс марки "Ricoh Aficio 1045", потужністю 600 Вт, та лампи денного освітлення у кількості 4-х штук, потужністю 18 Вт.

У судовому засіданні 04.11.2019р. представником Департаменту комунальної власності Одеської міської ради було надано суду письмові пояснення (а.с.124-126), в яких третя особа зазначила про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

У судовому засіданні 04.11.2019р. судом було оголошено протокольні ухвали про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання на 27.11.2019р. о 12 год. 00 хв. Крім того, судом попередньо визначено дату та час для розгляду справи по суті, а саме 09.12.2019р. о 14 год.00 хв.

05.11.2019р. до суду від відповідача надійшло клопотання про залучення додаткових документів до матеріалів справи (а.с.145).

У судовому засіданні 27.11.2019р., в якому представником позивача було надано клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів, судом оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на раніше визначені дату та час.

У судовому засіданні 09.12.2019р. та 16.12.2019р. судом оголошувались перерви.

У судовому засіданні 08.01.2019р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Відповідач, Фізична особа-підприємця Агеєва Лариса Юхимівна, проти позову заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про причини відсутності не повідомляв. Позиція третьої особи викладена у письмових поясненнях (а.с.125-127).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності, давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності із ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Положеннями ст. 774 Цивільного кодексу України врегульовано, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Як встановлено судом, 02.06.2000 року між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради) (Орендодавець) та Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси (правонаступником якої є Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області) (Орендар), було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 319/206 (а.с.88-90), з урахуванням додаткових угод, відповідно до якого Орендодавець передає Державній податковій інспекції у Київському районі м. Одеси в строкове платне користування нежитлові приміщення 1, 2 поверхів та підвалу, загальною площею 3662,00 кв.м, розташовані за адресою: м. Одеса, просп. Ак. Глушка, 17, корп. 2.

За умовами вказаного договору орендоване приміщення надано в оренду з правом передачі окремих його площ в суборенду за узгодженням з орендодавцем (п. 5.2 договору оренди № 319/206).

02 травня 2018 року між Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (правонаступником якого є Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області) (орендар) та Фізичною особою-підприємцем Агеєвою Ларисою Юхимівною (суборендар) було укладено договір суборенди частини нежитлового приміщення № 1 (а.с.63-66). Згідно п. 1.1. договору ним регулюються правовідносини, пов`язані із передачею орендарем суборендареві у строкове платне користування частини площі приміщення за погодженням з Представництвом по управлінню комунальної власності Одеської міської ради (надалі іменується "орендодавець") для здійснення суборендарем його статутної діяльності (розміщення лотка для торгівлі канцтоварами та ксерокс) (надалі іменується "площа, що суборендується"), адреса: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 17/2.

Площа, що суборендується, складає 6 квадратних метрів (торгівля канцтоварами та бланками звітності) та 1 квадратний метр (ксерокс) (п. 1.1.2 договору суборенди).

Площа, що суборендується, знаходиться в орендному користуванні орендаря у відповідності до договору оренди N 319/206, укладеного 02.06.2000р. між орендарем і орендодавцем (п.1.2. договору суборенди).

Пунктом 2.1 договору суборенди визначено, що метою укладення договору є покращення обслуговування юридичних та фізичних осіб, жителів району та більшої ефективності роботи сторін.

Умовами п.2.2 договору суборенди сторони визначили, що площа, що суборендується, використовується виключно для розміщення лотка для торгівлі канцтоварами та бланками звітності та ксероксу.

Положеннями п.п.3.1, 3.2 договору суборенди передбачено, що суборендар вступає у строкове платне користування площею, що суборендується, з моменту підписання сторонами цього договору. Передача площі в суборенду не тягне за собою виникнення в суборендаря права власності на цю площу. Власником площі, що суборендується, залишається орендодавець, а суборендар користується ним протягом строку суборенди.

За умовами п. 3.3., 3.4. договору суборенди сторонами погоджено, що у разі припинення цього договору площа повертається суборендарем орендарю. Площа вважається поверненою орендарю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Обов`язок по складанню акту приймання-передачі покладаються на сторону, яка передає площу іншій стороні договору.

Відповідно до п. 4.1 договору суборенди термін дії суборенди починається з дати погодження власника та діє протягом терміну, запропонованого власником.

Згідно п. 5.1 договору суборенди суборендна плата за цим договором розрахована згідно Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 (з наступними змінами) і складає:

- торгівля канцтоварами - 341,40 грн. на місяць (284,50 грн. та ПДВ 20% - 56,90 грн.);

- ксерокс - 66,37 грн. на місяць (55,31 грн. та ПДВ 11,06 грн.).

Пунктом 5.2 договору суборенди визначено, що плата за суборенду сплачується у безготівковому порядку безпосередньо на поточний рахунок орендодавця: Представництва по управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Одеської міської ради не пізніше 15 числа кожного місяця строку суборендного користування за цим договором.

Умовами п. 5.3 договорів суборенди сторони визначили, що суборенда плата за кожний наступний місяць підлягає коригуванню на індекс інфляції, і визначається шляхом коригування розміру суборендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць, що друкується Мінстатом України, і розраховується суборендарем самостійно або сплачується суборендарем на підставі розрахунків орендодавця.

Положеннями п. 5.4 договору суборенди передбачено, що додатково до плати за суборенду суборендар відшкодовує орендарю експлуатаційні витрати за користування суборендованою площею, які включають в себе плату за користування електричною енергією, водою, теплом та іншими комунальники послугами щомісячно на підставі рахунку орендаря (додаток 1), що є в користуванні суборендаря на розрахунковий рахунок орендаря № 9298, Державна казначейська служба України, МФО 820172, .

За умовами п. 7.1 договору суборенди визначено, що на протязі дії цього договору, крім своєчасного внесення плати за суборенду, суборендар за цим договором бере на себе наступні зобов`язання, зокрема, використовувати площу, що суборендується, за її цільовим призначенням у відповідності до п. 2.2. цього договору; у разі закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання суборендар зобов`язаний у 15-денний термін передати орендарю площу за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в суборенду.

В п. 7.5 договору суборенди сторони погодили, що у випадку припинення дії цього договору у зв`язку із закінченням строку чи дострокового розірвання договору, суборендар сплачує плату за суборенду по день підписання акту приймання - передачі площі, якщо інше не буде передбачено сторонами додатковими договором.

Відповідно до п. 9.3 договору суборенди суборендар, що належним чином виконував свої зобов`язання за цим договором, має переважне право перед іншими особами після спливу строку дії цього договору укладати на аналогічних умовах новий договір суборенди визначеної в цьому договорі площі.

Згідно п. 9.6 договору суборенди дія договору припиняється внаслідок закінчення терміну, на який було укладено, загибелі приміщення, що суборендується достроково за згодою сторін або за рішенням суду, банкрутства або ліквідації суборендаря, інших випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором.

Пунктом 10.1 договору суборенди визначено, що згідно з п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України цей договір набуває чинності з 01.01.2018 р. та діє до 31.12.2018 р.

Також між ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області та фізичною особою-підприємцем Агеєвою Ларисою Юхимівною було підписано додаток № 1 до договору суборенди "Розрахунок обсягів постачання електричної енергії. Розрахунок обсягів постачання послуг водопостачання та водовідведення. Розрахунок обсягів постачання теплової енергії".

Приймаючи до уваги, що укладений сторонами договір за своєю правовою природою відноситься до договорів оренди, а майно, яке виступає предметом договору, належить до комунальної власності, до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до положень ст. 22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди. Плата за суборенду цього майна, яку отримує орендар, не повинна перевищувати орендної плати орендаря за майно, що передається в суборенду. До договору суборенди застосовуються положення про договір оренди.

Звертаючись до суду з вимогами про виселення, позивач зазначив про припинення договору суборенди внаслідок закінчення строку його дії, про що ФОП Агеєву Ларису Юхимівну було повідомлено шляхом направлення повідомлення про припинення (розірвання) договору суборенди частини нежитлового приміщення від 28.11.2018р. №10682/А/15-32-03-02-13 (а.с.30).

Водночас відповідач, як вказує позивач, суборендоване приміщення за актом приймання-передачі не повернув.

В подальшому, як встановлено судом, позивач неодноразово направляв на адресу відповідача листи (а.с.33-34, 35), в яких повідомляв про припинення договору, необхідність повернення орендованого приміщення та небажання передавати спірне приміщення більше в суборенду.

Надаючи оцінку твердженням позивача щодо припинення договору та наявність правових підстав для виселення відповідача із орендованого приміщення, суд вказує наступне.

Частиною першою статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що термін, на який укладається договір оренди, є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до частини сьомої статті 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Згідно з положеннями частини 2 статті 291 ГК України та частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частинами 2 та 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" законодавцем встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про встановлення законодавцем різних строків повідомлення орендаря про неможливість продовження строку дії договору в залежності від причин таких запрерчень та мети подальшого використання майна.

Як слідує із повідомлень позивача, надісланих на адресу відповідача, повідомляючи останнього про припинення строку дії договору та необхідність повернення орендованого майна (а.с.30, 33-34, 35), Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області зазначило про небажання в подальшому передавати спірне приміщення в суборенду, що свідчить про наявність наміру використовувати зазначене майно для власних потреб. Про вказаний намір стверджував у судовому засіданні також представник позивача.

З урахуванням наведеного та положень ч.3 ст. Закону України "Про оренду державного та комунального майна", аналізуючи строк направлення позивачем повідомлення про припинення дії договору, суд зазначає, що позивачем не було дотримано встановленого законодавцем трьохмісячного строку для надсилання повідомлення про припинення строку дії договору, оскільки таке повідомлення було надіслано лише 28.11.2018р., з огляду на що суд доходить висновку про автоматичне продовження строку дії договору на 1 рік тобто до 31.12.2019р.

Поряд з цим, суд зазначає про припинення строку дії договору суборенди з 01.01.2020р. внаслідок його закінчення та небажання позивача продовжувати такий строк, про що свідчить повідомлення про припинення (розірвання) договору суборенди частини нежитлового приміщення від 28.11.2018р. №10682/А/15-32-03-02-13 (а.с.30), надіслане заздалегідь більш ніж за три місяці до закінчення строку дії договору.

Факт подання позивачем позовної заяви до суду також беззаперечно свідчить про небажання Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області продовжувати дію договору суборенди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Ч. 1 ст. 785 ЦК України також передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана.

За таких обставин, враховуючи відсутність правових підстав на зайняття з 01.01.2020р. ФОП Агеєвою Л.Ю. орендованого приміщення та відсутність в матеріалах справи доказів звільнення орендованої частини приміщення, позовні вимоги Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про виселення підлягають задоволенню.

Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у сумі 1 407,99 грн, що є експлуатаційними витратами та не відшкодовані ФОП Агеєвою Л.Ю., суд вказує наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові 04.12.2019р. по справі № 917/1739/17 (провадження №12-161гс19 ) висловила позицію, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема, і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд, згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони»), з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Уточнюючи позовні вимоги, позивач зазначив, що заявлені до стягнення грошові кошти у розмірі 1 407,99 грн, за відсутності договірних правовідносин між сторонами, за своєю правовою природою є збитками.

Водночас, встановлення судом факту припинення договору з 01.01.2020р. свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин у спірний період.

Враховуючи встановлення судом факту користування відповідачем орендованою частиною приміщення, що Фізичною особою-підприємцем Агеєвою Л.Ю. жодним чином не заперечується та не спростовується, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення експлуатаційних витрат.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру таких витрат, суд вказує наступне.

Так, у підтвердження розміру заборгованості з електроенергії позивачем надано суду акт обстеження від 22.02.2019р., згідно якого на торгівельній точці, розміщеній на суборендованій частині приміщення, розташоване наступне обладнання: ксерокс марки "Ricoh Aficio 1045", потужністю 600 Вт та лампи денного освітлення у кількості 4-х штук, потужністю 18 Вт. Відповідачем встановлені обставини не спростовані.

Враховуючи наведене, перевіривши наданий позивачем розрахунок вартості активної електричної енергії у сумі 1 247,24 грн та реактивної електричної енергії у сумі 44,11 грн, суд вважає його вірним, а вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вартості послуг водопостачання суд враховує погодження сторонами у додатку №1 до договору суборенди порядку розрахунку вартості послуг водопостачання та водовідведення, згідно якого розрахунок обсягів послуг водопостачання та водовідведення проводиться в залежності від кількості працівників, норми споживання на 1 працівника, кількість робочих днів в місяць: 1 чол.*0,012 куб.м. = 0,012 куб.м. в день (місячна норма споживання дорівнює денній нормі споживання, помноженої на кількість робочих днів у місяці). Жодних змін до такого порядку розрахунку сторонами не вносилось та не погоджувалось.

Вирішуючи питання щодо правильності нарахування позивачем заявлених до стягнення сум за водопостачання та водовідведення, суд не враховує пояснення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо розрахунку таких сум, враховуючи орієнтовну кількість працюючих у приміщенні, з огляду на наявність чітко визначеної та погодженої сторонами методики розрахунку, та вважає за необхідне застосувати саме ті норми, які погоджені сторонами.

Здійснюючи розрахунок, суд враховує кількість робочих днів в період з січня по квітень 2020р. - 81 день, погоджений сторонами обсяг водопостачання та водовідведення в день, який дорівнює 0,012 куб.м., вартість послуг водовідведення - 10,848 за 1 куб.м. та послуг водопостачання - 12,672 грн за 1 куб. м.

За таких обставин, суми послуг водовідведення та водопостачання, що підлягають стягнення з відповідача складають 10,54 грн (81 день*0,012 куб.м.*10,848 грн.) та 12,32 грн (81 день*0,012 куб.м.*12,672 грн) відповідно, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Згідно до ч.9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що під час розгляду справи судом не встановлено неправильність дій відповідача, з огляду на заявлення вимог про виселення до закінчення строку договору, а також факт не виставлення позивачем рахунків на оплату експлуатаційних витрат, як це передбачено договором, суд вважає за необхідне покласти витрати по сплаті судового збору на позивача відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Виселити Фізичну особу-підприємця Агеєву Ларису Юхимівни ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_2 ) з частини займаного нежитлового приміщення за адресою: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 17/2, площею 7 кв.м.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Агеєвої Лариси Юхимівни ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_2 ) на користь Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) вартість комунальних послуг у сумі 1 314 /одна тисяча триста чотирнадцять/ грн 21 коп.

4. В задоволенні решти позову відмовити.

5. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11 січня 2020 р.

Суддя Ю.М. Щавинська