ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020р. Справа № 917/1675/19

За позовною заявою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022 (адреса для листування : пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601)

до відповідача Комунального медичного підприємства "Лікарня Придніпровська", пров. Павлівський, 1/4, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 112 497,02 грн. заборгованості

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.

Представники учасників справи:

від позивача не з`явились

від відповідача Маслюк В.В.

Обставини справи : 26.09.2019 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Комунального медичного підприємства "Лікарня Придніпровська" про стягнення 426 595,30 грн. заборгованості.

27.09.2019 року ухвалою Господарського суду Полтавської області було відкрито провадження у справі № 917/1675/19 та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 22.10.2019 року.

Пунктом 8 ст. 165 ГПК України встановлено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 5 ухвали Господарського суду Полтавської області у справі № 917/1675/19 було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст. 167, 184 ГПК України.

Відповідно до наявного у матеріалах справи поштового повідомлення (а.с. 87) вищезазначена ухвала суду була вручена відповідачу 01.10.2019 року.

Тобто, строк на подання відповідачем відзиву на позовну заяву сплив 16.10.2019 р..

22.10.2019 р. відповідач надав суду відзив на позов вх. № 11450, відповідно до якого зазначив про сплату ним заявленого до стягнення основного боргу у розмірі 314 098,28 грн. та просив суд зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення пені на 70%. На підтвердження проведення оплат, відповідач залучив в додатки до відзиву копії платіжних доручень № 923 від 24.09.2019 р. та № 178 від 09.10.2019 р. (а.с. 99-100). При цьому, відповідач не навів суду жодних причин поважності пропуску строку на подання відзиву та не посилався на наявність таких обставин.

Відповідно до приписів п. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що відповідачем було пропущено строки на подання відзиву на позов, при цьому, останній не навів суду будь-якої аргументації поважності причин його пропуску, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

22.10.2019 року ухвалою Господарського суду Полтавської області суд оголосив перерву до 12.11.2019 року.

04.11.2019 р. відповідач надав суду клопотання вх. № 12021 про долучення до матеріалів справи документів, а саме : копії платіжного доручення № 200 від 17.10.2019 р. та банківської виписки, які підтверджують сплату відповідачем позивачу основного боргу за новими реквізитами останнього.

05.11.2019 р. позивач надав суду відповідь на відзив № 2498 від 28.10.2019 р. (вх. № 12074), в якій підтвердив сплату відповідачем основного боргу та заперечив проти зменшення розміру штрафних санкцій, які заявлені до стягнення. В додатки до відповіді на відзив позивач залучив, зокрема, клопотання про зменшення розміру позовних вимог № 2497 від 28.10.2019 р., відповідно до якого позивач просив суд стягнути з відповідача 112 497,02 грн. заборгованості, що виникла внаслідок порушення останнім умов укладеного між сторонами Договору постачання теплової енергії в гарячій воді № 114 від 01.01.2008 р., з яких : 87 851,02 грн. пеня, 15 049,70 грн. інфляційні втрати та 9 596,30 грн. три проценти річних. При цьому, позивач просить суд повернути з Державного бюджету України надлишкове сплачений судовий збір у розмірі 4 477,93 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.11.2019 р. судом було прийнято до розгляду клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог та з метою дотримання принципу рівності прав сторін, надання можливості відповідачу подати реагування на заяву позивача, продовжено строки підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 03.12.2019 р. на 10:30 год.

03.12.2019 р. ухвалою Господарського суду Полтавської області було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.01.2020 р. зазначив про сплату відповідачем заявленого до стягнення основного боргу у розмірі 314 098,28 грн. та усно заявив клопотання про зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення пені на 70%.

Позивач представництво у судове засідання 16.01.2020 р. не забезпечив, надіслав до суду 140.01.2020 року заяву про розгляд справи без його участі, в якій також підтримав позовні вимоги.

В судовому засіданні 16.01.2020 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив коли буде виготовлено повне рішення, роз`яснив порядок набрання рішенням законної сили та оскарження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

01.05.2008 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір № 114 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - Договір, а.с. 15-16).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- Теплопостачальна організація зобов`язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки та на умовах, передбачених договором і додатками до нього (п. 1.1 Договору);

- тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до ЗУ «Про теплопостачання» та діючого законодавства України. У відповідності до ст. 16 ЗУ «Про теплопостачання» - встановлення тарифів на теплову енергію суб`єктам природних монополій у сфері теплопостачання відноситься до повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (п. 1.2 Договору );

- за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення (п. 4.2.2 Договору).

За даними позивача Договір не розривався і на даний час є діючим.

Рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ "Полтаваобленерго" від 20.04.11 р. було змінено організаційно-правову форму товариства на Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго".

До Договору сторонами було укладено (підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками сторін), зокрема, наступне :

- Додаток № 1 до Договору «Перелік об`єктів» (а.с. 17);

- Додаток № 2 до Договору «обсяги теплового навантаження та теплоспоживання» (а.с. 18);

- Додаток № 3 до Договору "Тарифи на теплову енергію" (а.с. 19);

- Додаток № 4 до Договору "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" (а.с. 20).

Додатком № 2 до Договору встановлено фактичні обсяги теплового навантаження та теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної «Споживачу» за поточний рік відповідно до тарифів діючих на момент укладання Договору, а Додатком № 3 до Договору встановлено тариф на момент укладення Договору, можливість його зміни і повідомлення про це Споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 «Правил користування тепловою енергією» (далі Правила) затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року, п. 2.2.2 Договору та Додатку № 4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію» до Договору.

Згідно пункту 1 Додатку № 4 до Договору - Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в Додатку № 2 Гкал (гігакалорії), передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми «заборгованості» на початок місяця. Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, Споживач зобов`язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Позивачем у листопаді 2018 р., грудні 2018 р., січні 2019 р., березні 2019 р. та квітні 2019 р. було виконано договірні зобов`язання з надання послуг по постачанню споживачу теплової енергії на загальну суму 1 014 195,30 грн..

В дотримання умов Договору, сторонами складались відомості та акти про фактичні обсяги спожитої теплової енергії, які підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін (копії наявні у матеріалах справи, а.с. 52-73).

Позивачем в дотримання умов Договору було пред`явлено відповідачу відповідні рахунки на оплату отриманої ним енергії (копії наявні у матеріалах справи, а.с. 26-38).

За даними позивача в порушення умов Договору відповідачем проведено оплату вартості спожитої теплової енергії у період з листопада 2018 р. по квітень 2019 р. з порушенням строків, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості відповідача.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом (з урахуванням прийнятого судом до розгляду в даному провадженні клопотання про зменшення позовних вимог) про стягнення з відповідача пені в розмірі 87 851,02 грн., 15 049,70 грн. інфляційних втрат та 9 596,30 грн. трьох процентів річних.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за вищезазначеним Договором про постачання теплової енергії. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України надані позивачем послуги оплатив з порушенням встановлених строків. Дана обставина відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 15 049,70 грн. інфляційних втрат за період з 16.12.2018 р. по 15.09.2019 р. та 9 596,30 грн. трьох процентів річних за період з 23.05.2018 р. по 03.09.2019 р. (з урахуванням моменту виникнення зобов`язань щодо оплати за отриману теплову енергію за кожний окремий місяць та з урахуванням проведених відповідачем оплат), суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

У відповідності до п. 4.2.2 Договору за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 87 851,02 грн. - пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії за період з 15.12.2018 р. по 03.09.2019 р. (з урахуванням моменту виникнення зобов`язань щодо оплати за отриману теплову енергію за кожний окремий місяць та з урахуванням проведених відповідачем оплат), суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Заслухавши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 70%, суд дійшов висновку, що останнє є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню за наступного мотивування.

В обґрунтування даного клопотання представник відповідача в судовому засіданні посилався на те, що Комунальне медичне підприємство «Лікарня Придніпровська» є бюджетним закладом охорони здоров`я, заснованим на комунальній власності територіальної (громади міста Кременчука та підпорядкований управлінню охорони здоров`я виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області. Головним завданням Комунального медичного підприємства «Лікарня Придніпровська» є забезпечення потреб населення у якісній, кваліфікованій і доступній медичній допомозі, враховуючи специфіку закладу охорони здоров`я. Утримання відповідача і оплата праці здійснюється за рахунок бюджетних коштів, зокрема, на підставі рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 12.12.2018 «Про затвердження комплексної програми розвитку комунального медичного підприємства «Лікарня Придніпровська» на 2019-2021 роки» та за рахунок коштів отриманих від 1 некомерційної (неприбуткової) діяльності.

Підприємство є одержувачем бюджетних коштів. Джерелами фінансування підприємства, зокрема, є кошти отримані з міського бюджету та кошти отримані від надання медичних послуг юридичним та фізичним особам.

При цьому, за платіжними дорученнями № 923 від 24.09.2019 року та № 178 від 09.10.2019 року підприємством повністю сплачено борг за спожиту теплову енергію у сумі 314 098,28 грн.. Також, відповідач зазначив, що неодноразово звертався до головного розпорядника - Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з приводу додаткового виділення коштів на оплату боргу перед AT «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» з постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд приймає до уваги статус відповідача, який забезпечує потреби населення м. Кременчука у якісній, кваліфікованій і доступній медичній допомозі, повне (100%) виконання боржником зобов`язань за Договором, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання прийнятих на себе зобов`язань за Договором не мали негативних наслідків у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - суд зменшує розмір пені на 50%, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково в розмірі 43 925,51 грн.. При цьому судом враховано зазначену у рішенні від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 правову позицію Конституційного Суду України, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 43 925,51 грн., 15 049,70 грн. інфляційних втрат та 9 596,30 грн. трьох процентів річних, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» (із подальшими змінами та доповненнями) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

Враховуючи те, що позивачем було зменшено розмір позовних вимог, наявність клопотання останнього про повернення надлишково сплаченого судового збору, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору у розмірі 4 477,93 грн.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального медичного підприємства "Лікарня Придніпровська" (пров. Павлівський, 1/4, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь AT «Полтаваобленерго» (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022, , р/р № НОМЕР_1 , АТ «ТАСКОМБАНК», МФО 339500, ) пеню в розмірі 43 925,51 грн., 15049,70 грн. інфляційних втрат, 9 596,30 грн. три проценти річних та 1 921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.В іншій частині позову відмовити в задоволенні позовних вимог.

4. Повернути AT «Полтаваобленерго» (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022, , р/р № НОМЕР_1 , АТ «ТАСКОМБАНК», МФО 339500, ) з державного бюджету України 4477,93 грн. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням № від 20.09.2019 року.

Повне рішення складено 17.01.2020 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М.Тимощенко