РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.01.2020Справа № 910/15363/19

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/15363/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Екс"

до Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "Вікос"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

01 листопада 2019 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Екс" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 22.10.2019 року до Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "Вікос" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором-доручення № Е-12/12/18 від 12.12.2018 року в сумі 11 965,44 грн., з них: основного боргу - 10 118,80 грн. (десять тисяч сто вісімнадцять гривень 80 копійок), пені - 1439,00 грн. (одна тисяча чотириста тридцять дев`ять гривень), 3% річних - 186,83 грн. (сто вісімдесят шість гривень 83 копійки) та інфляційних збитків - 220,81 грн. (двісті двадцять гривень 81 копійка).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором-доручення № Е-12/12/18 від 12.12.2018 року, зокрема, не здійснив оплату вартості наданих йому позивачем послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 року у справі № 910/15363/19 позовну заяву б/н від 22.10.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Екс" до Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "Вікос" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Євро-Екс" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене Товариству з обмеженою відповідальністю "Євро-Екс" за адресою: 03124, м. Київ, пров. Радищева, 3, офіс 103, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 955 ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 року у справі № 910/15363/19 вручено уповноваженому представнику позивача - 12.11.2019 року.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 18.11.2019 року (включно).

18 листопада 2019 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Екс" надійшла заява б/н від 14.11.2019 року "Про усунення недоліків".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/15363/19 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено Приватному підприємству Виробничо-комерційна фірма "Вікос" за адресою: 01013, м. Київ, вул. Деревообробна, 5, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 583 ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 року у справі № 910/15363/19 вручено уповноваженому представнику відповідача - 28.11.2019 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 13.12.2019 року (включно).

09.12.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у зв`язку з неналежним виконанням договору доручення № Б-12/12/18 від 12.12.2018 року та договору доручення № Е-12/12/18 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 12.12.2018 року, а також ненаданням позивачем звіту про проведену роботу та відсутності підписаного сторонами акту надання послуг підстави для оплати відсутні.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Екс» (надалі - позивач, експедитор, повірений) та Приватним підприємством Виробничо-комерційна фірма «Вікос» (надалі - відповідач, замовник, довіритель) укладено договір-доручення № Е-12/12/18 на перевезення вантажів автомобільним транспортом (надалі - договір-доручення), за умовами розділу 1 якого, повірений за дорученням і за рахунок коштів довірителя надає послуги по організації перевезення вантажів в міжміських і міжнародних сполученнях посередництвом транспортних послуг перевізника, тобто організовує перевезення найманим транспортом за маршрутом, вказаним у разовій заявці, факсова копія затверджена печаткою має юридичну силу.

Відповідно до п. 2.2. договору-доручення повірений зобов`язаний здійснювати перевезення згідно Правил перевезення вантажів за нормативами Міжнародної Конвенції Автомобільних перевезень та діючого законодавства України.

Строк поставки 14 календарних днів з моменту загрузки авто (п. 2.8. договору-доручення).

В п. 6.1. договору-доручення визначено, що сума фрахту, порядок розрахунків та термін оплати визначаються за домовленістю сторін і фіксуються в заявках на перевезення вантажу.

За умовами п. 6.3. договору-доручення, підписаний обома сторонами звіт повіреного, підтверджує виконання послуг у повному обсязі.

19.12.2018 року на підставі договору № Е-12/12/18 між позивачем та відповідачем була узгоджена заявка на перевезення № 1, відповідно до якої відповідач взяв на себе обов`язок з організації перевезення вантажу (запасні частини для обладнання) за маршрутом: Кель (Німеччина) - Київ (Україна), вагою 11,2 кг, кількість місць - одне місце, дата і час завантаження - 19.12.2018 року, термін доставки - до 27.12.2018 року, адреса завантаження - 77694Кел. Німеччина, адреса розмитнення і розвантаження - м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 8а, вартість послуг - 70,00 Євро.

Відповідно до накладної про передачу ватажу № D706 від 18.12.2018 року перевезення вантажу: запасні частини для обладнання вагою 11,2 кг за маршрутом: Кель (Німеччина) - Київ (Україна) здійснювалось Владиславом Скибою.

12.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Екс» (надалі - позивач, повірений) та Приватним підприємством Виробничо-комерційна фірма «Вікос» (надалі - відповідач, довіритель) укладено договір-доручення № Б-12/12/18 (надалі - договір), відповідно до п. 2.1. якого, довіритель доручає, а повірений зобов`язується відповідно до чинного законодавства України представляти інтереси довірителя перед митницями та митними постами, як органами Державної фіскальної служби України (далі - митні органи), при декларуванні та митному оформленні товарів, майна і транспортних засобів довірителя, що переміщуються через митний кордон України (далі - товар), надавати послуги з декларування товарів, а також від імені та за рахунок довірителя вчиняти інші дії, пов`язані з повним митним оформленням товарів.

За умовами п. 6.1. договору, надання послуг за цим договором підтверджується актом наданих послуг, що підписується сторонами.

Згідно з п. 6.2. договору, довіритель сплачує рахунки за надані послуги у строки та за реквізитами, зазначеними в рахунках повіреного, але не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання уповноваженим представником довірителя акта наданих послуг.

08.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Екс» (надалі - позивач, експедитор) та Фізичною особою-підприємцем Ромашуком Юрієм Володимировичем (надалі - перевізник) укладено договір перевезення вантажів № П-08/01/19, відповідно до п. 1.1. якого, експедитор замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародних сполученнях, відповідно до узгоджених сторонами заявок.

08.01.2019 року на підставі договору № П-08/01/19 між позивачем та ФОП Ромашуком Ю.В. була узгоджена заявка на перевезення № 1, відповідно до якої ФОП Ромашук Ю.В. взяв на себе обов`язок з організації перевезення вантажу (волокно, гідрокостюми, ліхтарики, з/ч до м`ясорубок) за маршрутом: Прушкув (Польща) - Київ (Україна), вагою 385 кг, 1 паллета, 6 картонних коробок, дата і час завантаження - 08.01.2019 року, термін доставки - до 11.01.2019 року, адреса завантаження - 05-800 Прушкув, адреса розмитнення - Київ, Лепсе, 8, адреса розвантаження - Київ, Козелецька, 24д, вартість послуг - 9000,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 18.12.2018 року вантажовідправником МАЙЯ - Машиненфабрік Херманн Шилл ГмбХ, шляхом використання послуг ТОВ «DPD Polska» уповноваженій особі ТОВ «Євро-Екс» Владиславу Скибі було передано на перевезення вантаж, що підтверджується накладною № D706, реєстраційний номер посилки 6617, замовлення - 0211305, отримувачем якого був Vega SP. Z.O.O.

Позивач зазначає, що в межах виконання договору доручення № Е-12/12/18 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 12.12.2018 року та на підставі заявки на перевезення № 1 від 08.01.2019 року до договору № П-08/01/19 від 08.01.2019 року, ФОП Ромашук Ю.В. здійснив перевезення вантажу, а саме: найменування вантажу - волокно, гідрокостюми, ліхтарики, запасні частини до м`ясорубок, вагою - 385 кг, 1 паллета, 6 картонних коробок, кількість автомобілів - 1, дата і час завантаження - 08.01.2019 року, термін доставки до - 11.01.2019 року, представник Владислав Скиба, прикордонний перехід - Ягодин, адреса розмитнення - Київ, Лепсе 8а, розвантаження - Київ, Козелецька, 24д, державний номер автомобіля НОМЕР_1 .

Як вказує позивач, факт здійснення перевезення вантажу підтверджується актом виконаних робіт (послуг) № 353 від 15.01.2019 року та міжнародною товарно-транспортною накладною № UA 100210/2019/083658 (CMR), а факт митного оформлення вантажу підтверджується митною декларацією № UA 100210/2019/085182 від 18.01.2019 року.

Відповідно до довідки № 69 від 13.03.2019 року ПП ВКФ «Вікос» загальна митна вартість вантажу становить 13 817,49 грн.

24.04.2019 року позивач направив на адресу відповідача рахунок-фактуру № СФ-0000009 від 15.01.2019 року на суму 10 118,80 грн. для оплати за надані експедиторські послуги та послуги перевезення вантажу, який дійсний до сплати до 01.02.2019 року. Факт направлення рахунку-фактури підтверджується фіскальним чеком від 24.02.2019 року, описом вкладення та накладною № 794. Втім, зазначений рахунок відповідачем не сплачений.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за неналежне виконання останнім грошового зобов`язання щодо оплати за надані експедиторські послуги та послуги перевезення вантажу.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що під час проходження митного огляду вантажу, який відповідачем було прийнято до організації перевезення на підставі договору-доручення, виявлено та зафіксовано цілковиту відсутність товару, про що 09.01.2019 року складено звіт № 8/2019 Люблінського податкового і митного управління про заможний огляд в Дорохуске (Польща), в присутності ОСОБА_1 , а також був складений протокол про невідповідність між змістом вантажу і змістом митної декларації. У протоколі зазначено дата і номер митного документа: 08.01.2019 року, відправник товару: МАЙЯ Маштгенфабрік Херманн Шилл Гмб; реєстраційний номер транспортного засобу: НОМЕР_1 ; дані про товар: ножі для харчової техніки, вага 9 кг. Опис невідповідностей, встановлених в результаті перевірки: повна відсутність товару.

Відповідно до експертного висновку Київської торгово-промислової палати № І-41 від 14.01.2019, пред`явлено експерту один картонний ящик з гофрованого картону, стики клапанів якого та бокових стінок обклеєні полімерною клеєною стрічкою з маркуванням «MAJA». Вказаним висновком Київської торгово-промислової палати № І-41 від 14.01.2019 підтверджується, що у пред`явленому ящику фактично виявлено 1 стіл плечовий «короткий», без маркування, за заявою замовника експертизи, модель 120-0015. Товар надійшов згідно Інвойсу № 49247999 від 19.12.2018 та специфікації № 2 до контракту № 1 від 12.11.2018, назва та кількість якого: 913-120 ніж 554*20*1,0 кількість 0 шт.; 913-160 ніж 530*22*0,7 кількість 0 шт.; 120-0015 стіл плечовий «короткий» кількість 1 шт.

Листом № 24 від 16.01.2019 року відповідач повідомив позивача про виявлення втрати вантажу та просив надати звіт про проведену роботу, а також повідомити чи буде проведено відшкодування за недопоставлений товар.

Відповідач зазначив, що твердження позивача, що перевезення спірного вантажу виконувалось в межах виконання договору доручення № Е-12/12/19 від 12.12.2018 року не відповідає дійсності, оскільки вантаж, який перевозився відповідно до зазначеного договору доручення був доставлений в Дорохуске Люблінського податкового і митного управління 09.01.2019 року, а 14.01.2019 року вантаж був доставлений на територію Київської міської митниці ДФС за адресою: м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 8-а.

Крім того, відповідач вказав, що у зв`язку з ненаданням позивачем звіту про проведену роботу та відсутності підписаного сторонами акту надання послуг підстави для оплати відсутні.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Статтею 916 Цивільного кодексу України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

В ст. 920 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

В той же час, суд зауважує, що предметом договору перевезення (транспортно-експедиторських послуг) виступають транспортні послуги, а предметом перевезення - конкретний вантаж. Такий договір в аспекті ст. 909 Цивільного кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України є двостороннім, містить нерозривний зв`язок двох зобов`язань, кожна із сторін договору має права і несе обов`язки, є оплатним і реальним, оскільки вважається укладеним з моменту прийняття вантажу перевізником від відправника.

В силу ч. 2 ст. 50 Закону «Про автомобільний транспорт» істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору № Е-12/12/18 та між позивачем та відповідачем 19.12.2018 року була узгоджена заявка на перевезення № 1, відповідно до якої відповідач взяв на себе обов`язок з організації перевезення вантажу (запасні частини для обладнання) за маршрутом: Кель (Німеччина) - Київ (Україна), вагою 11,2 кг, кількість місць - одне місце, дата і час завантаження - 19.12.2018 року, термін доставки - до 27.12.2018 року, адреса завантаження - 77694Кел. Німеччина, адреса розмитнення і розвантаження - м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 8а, вартість - 70,00 Євро.

В подальшому, на підставі договору № П-08/01/19 між позивачем та ФОП Ромашуком Ю.В. 08.01.2019 року була узгоджена заявка на перевезення № 1, відповідно до якої ФОП Ромашук Ю.В. взяв на себе обов`язок з організації перевезення вантажу (волокно, гідрокостюми, ліхтарики, з/ч до м`ясорубок) за маршрутом: Прушкув (Польща) - Київ (Україна), вагою 385 кг, 1 паллета, 6 картонних коробок, дата і час завантаження - 08.01.2019 року, термін доставки - до 11.01.2019 року, адреса завантаження - 05-800 Прушкув, адреса розмитнення - Київ, Лепсе, 8, адреса розвантаження - Київ, Козелецька, 24д, вартість послуг - 9000,00 грн.

Тобто, за вказаними вище заявками має місце перевезення вантажу, який має відмінність за своїми ідентифікуючими ознаками за договорами № Е-12/12/18 та № П-08/01/19, а саме: маршрутом перевезення, вагою вантажу, термінами його доставки, адресами завантаження, розмитнення і розвантаження та вартістю послуг перевезення.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної № UA 100210/2019/083658 (CMR), в межах виконання договору № П-08/01/19 від 08.01.2019 року, укладеного між позивачем та ФОП Ромашуком Ю.В., останнім здійснено перевезення вантажу (шкуродерки) за маршрутом: Кель (Німеччина) - Київ (Україна), вагою 11,2 кг. Факт здійснення перевезення вантажу підтверджується актом виконаних робіт (послуг) № 353 від 15.01.2019 року, а факт митного оформлення вантажу підтверджується митною декларацією № UA 100210/2019/085182 від 18.01.2019 року.

Водночас, суд зауважує, що товарно-транспортної накладної № UA 100210/2019/083658 (CMR) не містить жодної інформації щодо відповідача, яка дала б змогу ідентифікувати ТТН, як доказ здійснення перевезення за замовленням відповідача.

Більше того, як визначено у п. 6.3. договору-доручення № Е-12/12/18 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 12.12.2018 року, підписаний обома сторонами звіт позивача, підтверджує виконання послуг у повному обсязі.

Разом з цим, у пунктом 6.2. договору договору-доручення № Б-12/12/18 від 12.12.2018 року передбачено, що відповідач сплачує рахунки за надані послуги у строки та за реквізитами, зазначеними в рахунках позивача, але не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання уповноваженим представником довірителя акта наданих послуг.

Суд відмічає, що станом на момент вирішення спору позивачем не надано до суду звіту позивача, який підтверджує факт надання останнім послуг за договором-доручення № Е-12/12/18 від 12.12.2018 року та акту наданих послуг, який є підставою для сплати відповідачем рахунку за надані за договором-доручення № Б-12/12/18 від 12.12.2018 року послуги, отже, не надання позивачем вказаних документів позбавляє суд можливості встановити, що строк виконання зобов`язань з оплати послуг за договором-доручення № Е-12/12/18 від 12.12.2018 року та договором-доручення № Б-12/12/18 від 12.12.2018 року є таким, що настав.

Таким чином, зазначені у позові обставини не знайшли свого документального підтвердження (зокрема виникнення обов`язку відповідача відносно оплати).

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав недоведеності та необґрунтованості факту порушення відповідачем прав позивача та охоронюваних законом інтересів, в аспекті ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, за викладених в позовній заяві обставин.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

У зв`язку з відмовою в позові судові витрати по сплаті судового збору та витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 14.01.2020р.

Суддя О.В. Котков