РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.01.2020Справа № 910/12657/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine»

до Фізичної особи - підприємця Квітки Віктора Васильовича

про стягнення 188 877,99 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Квітки Віктора Васильовича про стягнення 188 877,99 грн., а саме: 188 769,03 грн. основного боргу, 33,35 грн. процентів річних, 75,61 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки від 30.05.2019 № U31934 в частині своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані пеня та проценти річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

21.10.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява б/н від 17.10.2019 про усунення недоліків позовної заяви, розглянувши яку суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/12657/19 та приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, за відсутності клопотань будь - якої із сторін про інше та підстав для розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з ініціативи суду, господарським судом на підставі ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України вирішено розгляд справи № 910/12657/19 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою судом встановлено відповідачу строк подачі відзиву на позовну заяву до 22.11.2019 включно.

Окрім цього, 21.10.2019 разом з заявою про усунення недоліків позовної заяви через відділ діловодства суду позивачем подано заяву б/н від 17.10.2019 про уточнення позовних вимог, в якій останній зменшує позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій, а саме: 75,61 грн. - пені та 33,35 грн. - 3% річних. В частині стягнення основної суми заборгованості 188 769,03 грн. - залишаються без змін. Заява разом з доданими до неї, зокрема, доказами надсилання її на адресу відповідача, судом долучена до матеріалів справи.

Так, згідно з приписами пунктів 1, 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог); вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Згідно зі ст. 163 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

В свою чергу, оскільки під зменшенням розміру позовних вимог закон розуміє зміну кількісних показників в яких виражається певна вимога, тому зменшення позовних вимог в частині стягнення трьох процентів річних та пені могло б бути виражене виключно у зменшенні розміру цих вимог, що не є тотожним не підтриманню їх взагалі, оскільки такі дії свідчать про повну відмову від заявлених позовних вимог.

Таким чином, дослідивши зміст позовної заяви та поданих позивачем заяви про усунення недоліків від 17.10.2019р та про уточнення позовних вимог від 17.10.2019р., враховуючи той факт, що позивач розпорядився своїм процесуальним правом і фактично відмовився від позовних вимог в частині 3% річних та пені способом їх повного непідтримання в поданих заявах, судом останні розцінені як заява про відмову від позовних вимог в частині стягнення процентів річних та пені.

Згідно зі статтею 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як вбачається з матеріалів справи, заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine» про усунення недоліків від 17.10.2019р та про уточнення позовних вимог від 17.10.2019р., підписані представником Петренко С.В. на підставі довіреності № 365 від 02.05.2019 року, якою, зокрема, передбачено вчинення зазначених процесуальних дій.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи приписи ст. 191 ГПК України, оскільки відмова позивача від частини позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine» від частини позовних вимог, а саме стягнення 33,35 грн. процентів річних та 75,61 грн. пені.

При цьому, наслідком відмови позивача від позову відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України є закриття провадження у справі.

За таких підстав, провадження у справі № 910/12657/19 в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine» до Фізичної особи - підприємця Квітки Віктора Васильовича про стягнення 33,35 грн. процентів річних та 75,61 грн. пені підлягає закриттю.

При цьому, оскільки судом встановлена відсутність в заявах позивача про усунення недоліків від 17.10.2019р та про уточнення позовних вимог від 17.10.2019р.зазначення, що позивачу відомі наслідки процесуальних дій щодо відмови від частини позовних вимог, суд вважає за необхідне роз`яснити останньому, що за приписами ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається; наявність рішення про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позовних вимог не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

З урахуванням прийнятої судом відмови позивача від частини позовних вимог, а саме стягнення пені в сумі 75,61 грн. та трьох процентів річних у сумі 33,35 грн., суд здійснює подальший розгляд справи в межах позовних вимог позивача про стягнення з Фізичної особи - підприємця Квітки Віктора Васильовича 188769,03 грн. основного боргу.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог, а також заяв та клопотань процесуального характеру від позивача на час розгляду справи до суду не надходило.

Суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 ст. 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення; днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати пояснення щодо суті спору, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду від 25.10.2019 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: 03057, м. Київ, вул. Желябова, буд. 4, кімната 562, яка співпадає з місцезнаходженням відповідача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, ухвала господарського суду від 25.10.2019, яка надсилались відповідачу, повернута відділенням поштового зв`язку неврученою відповідачу в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

При цьому, позивач не повідомив суд про іншу адресу, відмінну від адреси місцезнаходження відповідача - Фізичної особи - підприємця Квітки Віктора Васильовича, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведе, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду у справі № 910/12657/19 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Суд відзначає, що з урахуванням строків, встановлених ст. ст. 165, 178 Господарського процесуального кодексу України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, які також визначені судом в ухвалі, відповідач мав подати відзив на позовну заяву.

Натомість як свідчать матеріали справи, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ч. 1 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв та клопотань процесуального характеру від відповідача на час розгляду справи до суду також не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, оскільки Фізична особа - підприємець Квітка Віктор Васильович не скористався наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, здійснював розгляд справи виключно за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 30 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine» (постачальник за договором, позивач у справі), Фізичною особою - підприємцем Квіткою Віктором Васильовичем (покупець за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АвтоПозитив» (третя сторона за договором) укладено Договір поставки № U31934 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується, використовуючи послуги третьої сторони (яка є комерційним посередником, тобто надає послуги (сприяє) в укладенні постачальником угод поставки; просуває від імені постачальника товар; узгоджує та оформлює партії поставки, комплектує та відповідає за їх доставку), передати покупцю у встановлений строк замовлені ним запасні частини до автомобілів, автохімію, масла, супутні товари для автотранспорту тощо (далі - товар) окремими партіями, а покупець зобов`язується приймати товар для здійснення підприємницької діяльності та оплачувати його. Асортимент (номенклатура), ціна та кількість товару остаточно погоджується сторонами у накладних, які є специфікаціями у розумінні ст. 266 Господарського кодексу України та складають його невід`ємну частину.

Розділами 2-12 Договору сторони погодили строк дії Договору, ціну товару, порядок оформлення замовлення, умови поставки, приймання та оплати, відповідальність сторін тощо.

Договір набуває чинності з дня його належного підписання сторонами та діє по 31 грудня 2019 року. Якщо жодна із сторін за три тижні до цього терміну письмово не підтвердить намір припинити Договір, то строк Договору продовжується на тих самих умовах по 31 грудня кожного наступного року (пункт 2.1. Договору). Якщо на момент припинення або розірвання Договору стороною не виконане будь-яке зобов`язання - Договір продовжує діяти до моменту виконання такою стороною всіх зобов`язань і законних вимог та проведення остаточних розрахунків (пункт 2.2. Договору).

Вказаний Договір підписаний представниками постачальника та покупця і скріплений печатками сторін.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який регулюється нормами §3 глави 54 Цивільного кодексу України та §1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

За умовами пункту 6.1. Договору постачальник поставляє товар окремими партіями в строк до 5 робочих днів від дня попередньої оплати або підтвердження замовлення на умовах EXW (франко-склад) будь-якої філії постачальника або СРТ (перевезення оплачене до) покупця в місті Києві відповідно до Міжнародних правил «Інкотермс 2010». Конкретні умови поставки кожної партії товару вказуються у видатковій накладній.

Розділом 3 Договору визначено порядок оформлення замовлення товару, зокрема, для одержання партії товару покупець через третю сторону на підставі діючих реєстрів цін постачальника, які відображаються у каталозі IC-Katalog на сайті постачальника www.intercars.com.ua, оформлює замовлення. Доступ до каталогу та форми надаються покупцю після підписання Договору та внесення необхідних для його виконання даних у картку покупця (пункт 3.1. Договору). Третя сторона з урахуванням товарних позицій, що є на складах постачальника, від імені постачальника підтверджує замовлення у формі рахунка на оплату і/або видаткової накладної та після згоди покупця на зміст і ціну поставки формує і відправляє партію товару (пункт 3.2. Договору).

Замовлення, рахунок на оплату і/або видаткова накладна та згода покупця можуть бути передані або надіслані сторонам в копії факсимільним зв`язком чи електронною поштою з подальшим наданням оригіналів та є документами, в яких між сторонами погоджені асортимент (номенклатура), ціна. Кількість, загальна вартість, умови поставки товару (доставки покупцеві), строки поставки та умови його оплати (пункт 3.3. Договору).

Згідно з частиною 1 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі - продажу.

Відповідно до частини 1 статті 680 Цивільного кодексу України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами Договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється покупцем відповідно до видаткової накладної. Перехід права власності відбувається при підписанні видаткової накладної обома сторонами (пункт 8.1. Договору). При виявленні покупцем недоліків товару, що не могли бути виявлені при звичайному прийманні товару, він протягом гарантійного строку вправі звернутись до постачальника з відповідною претензією (рекламацією), до якої додає товар, акт дефектації зі станції технічного обслуговування, на якій ця запчастина встановлювалась на авто, та документи з датою продажу і оплати товару. Якщо покупець як суб`єкт господарювання здійснює технічне обслуговування та ремонт автомобілів, у тому числі власних, - акт дефектації не складається (пункт 8.2. Договору).

За матеріалами справи судом встановлено, що на виконання умов вищевказаного Договору позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 187 502,70 грн., що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін накладними:

від 12.07.2019 № UAUJ0_190044924 на суму 1 230,10 грн.,

від 13.07.2019 № UAUJ0_190045008 на суму 576,00 грн.,

від 13.07.2019 № UAUJ0_190044930 на суму 253,20 грн.,

від 13.07.2019 № UAUJ0_190044932 на суму 318,00 грн.,

від 15.07.2019 № UAUJ0_190045062 на суму 1 260,00 грн.,

від 15.07.2019 № UAUJ0_190045068 на суму 1 284,14 грн.,

від 15.07.2019 № UAUJ0_190045070 на суму 1 957,38 грн.,

від 15.07.2019 № UAUJ0_190045074 на суму 933,41 грн.,

від 15.07.2019 № UAUJ0_190045121 на суму 729,61 грн.,

від 15.07.2019 № UAUJ0_190045136 на суму 1 692,73 грн.,

від 15.07.2019 № UAUJ0_190045176 на суму 5 297,56 грн.,

від 15.07.2019 № UAUJ0_190045245 на суму 7 179,14 грн.,

від 15.07.2019 № UAUJ0_190045275 на суму 1 257,48 грн.,

від 15.07.2019 № UAUJ0_190045335 на суму 3 555,55 грн.,

від 15.07.2019 № UAUJ0_190045340 на суму 420,17 грн.,

від 16.07.2019 № UAUJ0_190045361 на суму 998,60 грн.,

від 16.07.2019 № UAUJ0_190045392 на суму 975,31 грн.,

від 16.07.2019 № UAUJ0_190045398 на суму 1 739,96 грн.,

від 16.07.2019 № UAUJ0_190045405 на суму 703,20 грн.,

від 16.07.2019 № UAUJ0_190045450 на суму 1 536,19 грн.,

від 16.07.2019 № UAUJ0_190045482 на суму 1 798,51 грн.,

від 16.07.2019 № UAUJ0_190045494 на суму 1 416,00 грн.,

від 16.07.2019 № UAUJ0_190045517 на суму 1 526,99 грн.,

від 16.07.2019 № UAUJ0_190045518 на суму 238,64 грн.,

від 16.07.2019 № UAUJ0_190045565 на суму 405,64 грн.,

від 16.07.2019 № UAUJ0_190045566 на суму 1 719,12 грн.,

від 16.07.2019 № UAUJ0_190045457 на суму 324,44 грн.,

від 17.07.2019 № UAUJ0_190045695 на суму 2 159,47 грн.,

від 17.07.2019 № UAUJ0_190045757 на суму 1 613,16 грн.,

від 17.07.2019 № UAUJ0_190045827 на суму 489,86 грн.,

від 17.07.2019 № UAUJ0_190045689 на суму 504,00 грн.,

від 17.07.2019 № UAUJ0_190045797 на суму 2 352,30 грн.,

від 17.07.2019 № UAUJ0_190045837 на суму 2 432,18 грн.,

від 17.07.2019 № UAUJ0_190045665 на суму 592,10 грн.,

від 17.07.2019 № UAUJ0_190045842 на суму 4 253,14 грн.,

від 17.07.2019 № UAUJ0_190045764 на суму 334,39 грн.,

від 17.07.2019 № UAUJ0_190045920 на суму 171,82 грн.,

від 18.07.2019 № UAUJ0_190045943 на суму 601,42 грн.,

від 18.07.2019 № UAUJ0_190045960 на суму 508,80 грн.,

від 18.07.2019 № UAUJ0_190045998 на суму 840,00 грн.,

від 18.07.2019 № UAUJ0_190046013 на суму 1 353,29 грн.,

від 18.07.2019 № UAUJ0_190046026 на суму 601,42 грн.,

від 18.07.2019 № UAUJ0_190046067 на суму 988,94 грн.,

від 18.07.2019 № UAUJ0_190046099 на суму 402,77 грн.,

від 18.07.2019 № UAUJ0_190046146 на суму 1 569,70 грн.,

від 18.07.2019 № UAUJ0_190046206 на суму 253,31 грн.,

від 18.07.2019 № UAUJ0_190045926 на суму 308,40 грн.,

від 18.07.2019 № UAUJ0_190046210 на суму 82,76 грн.,

від 18.07.2019 № UAUJ0_190045989 на суму 266,83 грн.,

від 19.07.2019 № UAUJ0_190046242 на суму 528,61 грн.,

від 19.07.2019 № UAUJ0_190046252 на суму 800,50 грн.,

від 19.07.2019 № UAUJ0_190046433 на суму 577,20 грн.,

від 19.07.2019 № UAUJ0_190046304 на суму 830,40 грн.,

від 19.07.2019 № UAUJ0_190046336 на суму 1 395,56 грн.,

від 19.07.2019 № UAUJ0_190046385 на суму 2 135,86 грн.,

від 19.07.2019 № UAUJ0_190046400 на суму 2 852,11 грн.,

від 19.07.2019 № UAUJ0_190046506 на суму 1 365,89 грн.,

від 19.07.2019 № UAUJ0_190046366 на суму 240,28 грн.,

від 20.07.2019 № UAUJ0_190046525 на суму 2 428,34 грн.,

від 20.07.2019 № UAUJ0_190046539 на суму 1 292,36 грн.,

від 20.07.2019 № UAUJ0_190046606 на суму 924,00 грн.,

від 20.07.2019 № UAUJ0_190046638 на суму 148,55 грн.,

від 22.07.2019 № UAUJ0_190046654 на суму 1 272,76 грн.,

від 22.07.2019 № UAUJ0_190046693 на суму 3 328,21 грн.,

від 22.07.2019 № UAUJ0_190046743 на суму 3 053,68 грн.,

від 22.07.2019 № UAUJ0_190046754 на суму 433,28 грн.,

від 22.07.2019 № UAUJ0_190046778 на суму 1 288,56 грн.,

від 22.07.2019 № UAUJ0_190046819 на суму 1 262,40 грн.,

від 22.07.2019 № UAUJ0_190046947 на суму 609,60 грн.,

від 22.07.2019 № UAUJ0_190046965 на суму 3 102,83 грн.,

від 22.07.2019 № UAUJ0_190046967 на суму 1 236,59 грн.,

від 22.07.2019 № UAUJ0_190046979 на суму 610,80 грн.,

від 22.07.2019 № UAUJ0_190046775 на суму 310,09 грн.,

від 22.07.2019 № UAUJ0_190046769 на суму 263,36 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047005 на суму 581,06 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047009 на суму 2 304,47 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047271 на суму 511,20 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047041 на суму 472,80 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047058 на суму 714,00 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047085 на суму 1 620,26 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047098 на суму 1 365,76 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047136 на суму 512,62 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047142 на суму 557,95 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047218 на суму 546,00 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047206 на суму 592,00 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047175 на суму 1 569,34 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047205 на суму 3 687,42 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047293 на суму 998,57 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047091 на суму 264,48 грн.,

від 23.07.2019 № UAUJ0_190047131 на суму 376,80 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047306 на суму 1 204,80 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047356 на суму 1 836,10 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047369 на суму 6 503,94 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047443 на суму 399,85 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047370 на суму 2 759,95 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047372 на суму 988,80 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047396 на суму 1 322,40 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047414 на суму 854,26 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047431 на суму 9 500,56 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047468 на суму 1 126,08 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047480 на суму 1 868,47 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047483 на суму 532,92 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047492 на суму 3 091,87 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047551 на суму 488,29 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047553 на суму 1 171,20 грн.,

від 24.07.2019 № UAUJ0_190047611 на суму 1 689,77 грн.,

від 25.07.2019 № UAUJ0_190047644 на суму 815,23 грн.,

від 25.07.2019 № UAUJ0_190047683 на суму 1 463,38 грн.,

від 25.07.2019 № UAUJ0_190047746 на суму 11 871,60 грн.,

від 26.07.2019 № UAUJ0_190047940 на суму 745,72 грн.,

від 30.07.2019 № UAUJ0_190049039 на суму 630,23 грн.,

від 30.07.2019 № UAUJ0_190049031 на суму 348,36 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049061 на суму 978,24 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049065 на суму 1 176,28 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049098 на суму 728,35 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049134 на суму 2 221,46 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049153 на суму 890,80 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049162 на суму 3 052,67 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049166 на суму 2 736,22 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049209 на суму 3 744,72 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049233 на суму 730,18 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049252 на суму 1 785,50 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049280 на суму 1 580,32 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049301 на суму 916,08 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049184 на суму 281,42 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049385 на суму 1 912,55 грн.,

від 31.07.2019 № UAUJ0_190049384 на суму 580,45 грн., копії яких наявні в матеріалах справи.

При цьому судом встановлено, що факт отримання товару відповідачем підтверджується підписом на вищевказаних накладних.

Разом з тим, заперечень щодо факту поставки товару по вказаним накладним відповідачем суду не надано. Доказів пред`явлення претензій щодо якості та кількості поставки товару у відповідності до умов Договору, а також наявності письмових претензій та/або письмових повідомлень щодо дефектів поставленого товару та відмови від останнього від відповідача до суду не надходило.

Як вбачається із матеріалів справи, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine» умов Договору в частині якості, кількості та комплектності товару з боку відповідача відсутні.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, за висновками суду, з урахуванням положень укладеного між сторонами Договору, документами, які підтверджують як факт виконання позивачем зобов`язання з поставки товару відповідачеві, так і факт виникнення у останнього зобов`язання з його оплати, є видаткові накладні, які сторонами належним чином оформлені та підписані без будь - яких зауважень.

Тобто, саме ці документи є первинними бухгалтерськими документами, які засвідчують здійснення господарських операцій і містить інформацію про вартість переданого обладнання.

Таким чином, підписання покупцем (відповідачем) накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/174, та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за поставлений позивачем товар.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у відповідності до укладеного між сторонами Договору позивачем виконані прийняті на себе зобов`язання з передачі товару відповідачу - Фізичній особі - підприємцю Квіткі Віктору Васильовичу, а відповідачем, у свою чергу, прийнято товар без будь - яких зауважень. Факт передачі позивачем товару належним чином підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до пункту 4.1. Договору ціна одиниці виміру товару, що сказана в реєстрі цін постачальника, є ринковою. Вартість товару вказується в гривнях у рахунку на оплату або видатковій накладній та відповідає рівню звичайних цін.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором,- у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до пунктів 5.1., 5.3. Договору покупець у будь-який визначений законодавством спосіб оплачує повну ціну товару на вказаних у рахунку/накладній умовах. В усіх випадках актуальний строк оплати відображається в картці покупця та вказується (дублюється) у рахунку та/або видатковій накладній. Для акційних товарів кількість днів відстрочення встановлюється виключно видатковою накладною.

Проте, за твердженнями позивача, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та у строк, визначений спірними накладними згідно умов Договору, за отриманий товар не розрахувався, у зв`язку з чим вартість поставленого та неоплаченого товару становить 188 769,03 грн., яку позивач просив стягнути в поданій суду позовній заяві.

В свою чергу, як встановлено судом за матеріалами справи, відповідно до вище перелічених копій накладних, представлених позивачем, на виконання умов вищевказаного Договору позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 187 502,70 грн., що є меншим, ніж заявлено позивачем у позові.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, свої зобов`язання щодо сплати Товариству з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine» грошових коштів в сумі 187 502,70 грн. за поставлений товар у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору відповідач не виконав, в результаті чого у Фізичної особи - підприємця Квітки Віктора Васильовича утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним Договором у зазначеному вище розмірі.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

Доказів визнання недійсним Договору поставки від 30.05.2019 № U31934 або його окремих положень чи розірвання спірного Договору суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення даного Договору на час його підписання та в процесі виконання з боку сторін відсутні.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару у добровільному порядку, розмір заборгованості, встановлений судом, відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів погашення основної заборгованості в сумі 187 502,70 грн. відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений за спірним Договором товар підлягає частковому задоволенню в сумі 187 502,70 грн.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян ( MESROP MOVSESYAN ) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов частково доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Як визначено частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами частини 8 статті 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Так, при подачі даного позову позивачем сплачено 3 000,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 11.09.2019 № 22989. Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено відповідною випискою про зарахування коштів.

Суд звертає увагу, що з позовних вимог, які були визнані судом правомірними (без врахування відмови від позовних вимог в частині пені та 3% річних) судовий збір підлягає сплаті в розмірі 1,5 відсотка ціни позову - 2 833,17 грн. Ці судові витрати покладаються на відповідача згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За позовними вимогами, за якими закрито провадження, судовий збір підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України за відповідним клопотанням згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 910/12657/19 в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine» до Фізичної особи - підприємця Квітки Віктора Васильовича про стягнення пені в сумі 75,61 грн. та трьох процентів річних у сумі 33,35 грн. закрити.

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Квітки Віктора Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine» (29009, м. Хмельницький, вул. Толстого, буд. 1/1, ) 187 502,70 грн. (сто вісімдесят сім тисяч п`ятсот дві гривні сімдесят копійок) основного боргу та 2 812,54 грн. (дві тисячі вісімсот дванадцять гривень п`ятдесят чотири копійки) судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» та ст. 256 Господарського процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16 січня 2020 року.

Суддя А.М. Селівон