РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2020Справа № 43/849

За позовом акціонерного товариства "АСВІО БАНК"

до Громадської організації "Київська міська спілка автомобілістів"

про стягнення 106.000, 00 грн.

Суддя Пасько М.В.

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Громадської організації "Київська міська спілка автомобілістів" про стягнення 106.000, 00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.10.2004 року порушено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.10.2005 року зупинено провадження у справі № 43/849.

15.12.17 набрав чинності Закон України від 03.10.17 N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 року поновлено провадження у справі, розглядати справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

05.12.19 від акціонерного товариства "АСВІО БАНК" надійшло клопотання про заміну позивача у справі.

10.12.19 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

17.12.19 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2020 замінено позивача у справі № 43/849.

Розглянувши матеріали справи в спрощеному провадженні без виклику сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

В поданій позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі стягнення 106.000, 00 грн., а також стягнути держмито в розмірі 1.060, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

29 березня 2004 року між керівництвом ВАТ АБ "Приватінвест" і Київською міською організацією спілки автомобілістів ВСА в особі Чечеля В.П. - начальника автостоянки № 24, розташованої в м. Києві по вул. Березняківській, 19, укладено договір про охорону і забезпечення зберігання транспортного засобу, а саме автомобіля марки КІА "Соренто" державний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, який належить на праві власності ВАТ АБ "Приватінвест".

Відповідно до Договору, а також запису в журналі обліку транспортного засобу автостоянки № 24, розпочатого 01.09.1998 року, головний механік ВАТ АБ "Приватінвест" ОСОБА_1 даний автомобіль доставив трейлером на автостоянку № 24 і за розпорядженням керівництва стоянки автомобіль був поставлений на місце № 44. Автомобіль КІА "Соренто" д. н. НОМЕР_1 керівництво автостоянки № 243, згідно договору, зобов`язувалось охороняти і зберігати.

В ніч з 25.05.2004 року на 26.05.2004 року на охоронюваній автостоянці № 24 за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 19, виникла пожежа, в результаті якої було повністю знищено автомобіль марки КІА "Соренто", державний номер НОМЕР_1 , який є власністю ВАТ АБ "Приватінвест". В зв`язку з цим ВАТ АБ "Приватінвест" завдано збитки на суму 106.000, 00 гривень.

На місце події виїжджали пожежні ПДПЧ № 16, дислокованої за адресою: м. Київ, вул. М. Раскової, 54, і за даним фактом ними було складено відповідний акт.

27.05.2004 року керівництвом ВАТ АБ "Приватінвест" начальнику автостоянки № 24 Київської міської організації автомобілістів ВСА Чечелю В.П. в установленому порядку було направлено претензію з проханням відшкодування збитків на суму 106.000, 00 гривень.

За результатами проведених переговорів 08.06.2004 року між керівництвом ВАТ АБ "Приватінвест" і представником Київської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів з питання добровільного відшкодування завданих банку збитків домовленості не було досягнуто.

03.06.2004 року постановою дільничного інспектора міліції Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві було відмовлено в порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КПК України.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про неможливість її задоволення, у з в`язку з її не обґрунтованістю та просив суд відмовити в її задоволенні.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви правовими підставами позову на думку позивача є порушення господарських (договірних) зобов`язань, що підтверджується посиланням позивача на норми ст. ст. 173, 174, 179, 180, 181, 188 п. 4, 193, 198, 199, 201, 206 Господарського кодексу України в редакції від 16.01.2003 року, що діяв на момент звернення до суду.

Матеріали справи не містять договору про охорону і забезпечення зберігання транспортного засобу укладеного між керівництвом ВАТ АБ "Приватінвест" та Київською міською організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів в особі Чечеля В.П., а тому транспортний засіб, а саме автомобіль марки КІА "Соренто " державний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску не приймався на підставі договору для охорони і забезпечення зберігання на автостоянку № 24, що розташована в м. Києві по вул. Березняківська, 19, тобто господарські (договірні) зобов`язання між позивачем і відповідачем відсутні.

Виходячи з зазначених норм, обставини справи щодо укладення договору про охорону і забезпечення зберігання транспортного засобу між керівництвом ВАТ АБ "Приватінвест " та Київською міською організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів в особі Чечеля В.П. можуть підтверджуватись виключно договором як таким. Матеріали справи не містять вказаного договору та позивачем на надавались.

Вказаний транспортний засіб був поставлений на автостоянку після Дорожньо-транспортної пригоди, що не заперечується позивачем та підтверджується матеріалам справи.

Для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань, в т.ч. дійсного розміру матеріальної шкоди завданої автомобілю марки КІА "Соренто" державний номер НОМЕР_1 , ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.02.2005 року було призначено проведення пожежно-технічної та автотоварознавчої експертиз.

25.05.2005 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України складено висновок № 2332 судової пожежно-технічної експертизи.

02.06.2005 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України складено висновок № 4251 судової автотоварознавча експертизи.

Позивачем по справі подано клопотання про зміну суми позову, а саме: стягнути з Київської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів 53.792, 84 гривень збитків спричинених знищенням автомобіля в результаті пожежі, 1.060,00 гривень державного мита, вартість проведених експертиз 3.141,60 гривень та 1.048, 80 гривень.

У поданому позивачем клопотанні про зміну суми позову також відсутній обґрунтований розрахунок щодо зменшення розміру збитків з 106.000, 00 гривень до 53.792, 84 гривень. Як підставою для зменшення розміру збитків позивач посилається на ознайомлення з висновками вказаних експертиз, а також отримання страхового відшкодування в розмірі 104.879, 16 гривень.

Відповідно до договору купівлі продажу № 10 від 22.01.2003 року вартість автомобіля КІА "Соренто " державний номер НОМЕР_1 складала 160.000, 00 гривень.

Відповідно до висновку № 4251 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 02.06.2005 року вартість автомобіля КІА "Соренто " державний номер НОМЕР_1 перед пошкодженням внаслідок ДТП складала 158.672, 00 гривень.

Відповідно до висновку № 4251 матеріальна шкода завдана власнику автомобіля КІА "Соренто " державний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП дорівнює його вартості на момент перед пошкодженням і складає 158.672, 00 гривень.

Тобто, вказаним висновком встановлено, що заявлені позивачем збитки завдані внаслідок Дорожньо-транспортної пригоди, а не пожежею, що сталася 25.05.2004 року на автостоянці № 24.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитки у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України Збитки - це витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначеного відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи викладене, позивачем у справі не доведено розмір заявлених збитків, не надано доказів завдання збитків саме відповідачем по справі, а тому вони не підлягають стягненню з відповідача, а також не підлягають стягненню заявлені позивачем судові витрати.

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судовій збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Відмовити в задоволенні позову повністю.

2.Рішення підлягає оскарженню в порядку та строк розділу ІV ГПК України, та набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України.

Суддя М.В. Пасько