УХВАЛА

м. Київ

08.01.2020Справа № 910/12897/19

Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/12897/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 190 189,08 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 190 189,08 грн, з яких 103 218,30 грн пені, 69 768,00 грн інфляційних втрат та 17 202,78 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки № ПВРЗ(ВМТП-18.701)ю від 31.10.2018 в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару, внаслідок чого позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, інфляційні втрати та 3% річних в загальному розмірі 190 189,08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 7 днів з дня вручення цієї ухвали.

07.10.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 заяву Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу залишено без розгляду з підстав пропуску ним встановленого судом строку, взявши до уваги відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку на подання відповідної заяви з процесуальних питань.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 позов задоволено, стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" 103 218 грн 30 коп. пені, 69 768 грн 00 коп. інфляційних втрат, 17 202 грн 78 коп. 3% річних та 2 858 грн 84 коп. судового збору.

28.12.2019 від Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява щодо прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2018, у зв`язку із перебуванням судді Нечая О.В. у відпустці в період з 26.12.2019 по 03.01.2020, справу № 910/12897/19 було передано судді Чинчин О.В. для розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" про ухвалення додаткового рішення.

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Обґрунтовуючи свою заяву про ухвалення додаткового рішення, заявник зазначає суду про те, що судом у рішенні не було вирішено питання щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Судом встановлено, що позивач, звертаючись до суду з позовною заявою, вказав на те, що між ним та адвокатом Винником Р.О. було досягнуто домовленості про розмір винагороди адвоката по даній справі, який складає 34 500,00 грн.

Вказаний розмір винагороди позивач також відобразив і в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат.

Разом з позовною заявою позивачем подано копію Договору про надання правової допомоги адвоката від 24.01.2018, Угоди від 28.12.2018 про внесення змін до Договору про надання правової допомоги адвоката від 24.01.2018 з додатком, Угоди від 16.01.2019 до Договору про надання правової допомоги адвоката від 24.01.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, положення абзацу 2 частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, на яку послався позивач при поданні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та частини 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України стосуються розгляду справ в загальному позовному провадженні, оскільки проведення судових дебатів передбачено в загальному позовному провадженні, тоді як розгляд даної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Поряд з цим, згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Так, в ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 15.10.2019 судом було встановлено сторонам строк - до 15.11.2019 для подання всіх заяв, клопотань, заперечень з дотриманням вимог до форми та змісту заяв з процесуальних питань, встановлених ст. 170 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням поштового обігу.

Всупереч наведеному, позивачем надіслано до суду заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу лише 26.11.2019, тобто з порушенням встановленого судом строку, який є присічним, що вже було встановлено судом в ухвалі від 16.12.2019.

Крім того, ухвала Господарського суду міста Києва набрала законної сили з моменту її підписання, а саме з 16.12.2018, та могла бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до частин 1, 2 та пунктів 1, 2 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993 Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Суд зазначає, що заявник з урахуванням характеру та обсягу виконаних обраним ним адвокатом Винником Р.О. робіт не був позбавлений можливості подати докази на підтвердження понесених ним витрат у встановлений судом строк, прийняття ж таких доказів судом на даній стадії судового провадження, за відсутності забезпечення можливості відповідачу відреагувати у встановленому процесуальним законом порядку на заяву позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, свідчитиме про порушення судом принципів рівності сторін судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін тощо.

Відтак, враховуючи те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 заяву Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу залишено без розгляду з підстав пропуску ним встановленого судом строку, підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 236 - 242, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю.

Ухвала набрала законної сили 05.12.2019 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.01.2020.

Суддя О.В. Чинчин