РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.01.2020 р. Справа № 910/14989/19
За позовом Приватного акціонерного товариства « Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча »

До Акціонерного товариства « Українська залізниця »

Про стягнення 41790,41 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Представники сторін: без виклику

Обставини справи

Позивач - приватне акціонерне товариство « Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча » звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - акціонерного товариства « Українська залізниця » 41790,41 грн. збитків, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.10.2019 р. відкрите провадження у справі №910/14989/19, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику ) сторін.

Також ухвалою встановлені строки для подання сторонами заяв, клопотань, відзиву та заперечень на відзив.

26.11.2019 р. через канцелярію суду представником відповідача поданий відзив на позовну заяву позивача.

У вказаному відзиві представник відповідача просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову посилаючись на те, що останнім не надано доказів заподіяних відповідачем збитків у заявленому розмірі.

03.12.2019 р. через канцелярію суду представником позивача подана відповідь на відзив відповідача

У вказаній відповіді представник позивача не визнає доводи відповідача і просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд -

В С Т А Н О В И В:

На виконання договору №245/108/16Сб від 01.02.2016 р., що був укладений між ПАТ " Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча " ( покупцем ) та ПРАТ " Авдіївський коксохімічний завод " ( постачальником ), згідно договору перевезення, оформленого залізничною накладною № 49540164 від 29.04.2019 р. на адресу позивача ( одержувачу вантажу ) у вагонах № 67615211 та №52176971 надійшов вантаж - кокс домений, вантажовідправник - ПРАТ " АКХЗ "

Згідно ст. 307 ГК України, ст. 8 Закону України " Про залізничний транспорт ", розділу 1 Правил планування перевезень вантажів та ст. 17 Статуту залізниць України перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах.

Статтею 914 ЦК України передбачено, що перевізник і власник (володілець) вантажу в разі необхідності здійснення систематичних перевезень можуть укласти довгостроковий договір.

14.02.2018 р. між ПАТ " Українська залізниця " ( відповідачем ) та ПРАТ " ММК імені Ілліча " ( позивачем ) був укладений договір №00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону до перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях ( експорт, імпорт ) у вагонах перевізника, вагонах залізниць, інших держав та/або вагонах замовника, і проведення розрахунків за ці послуги.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 01.05.2019 р. на станції Волноваха Донецької залізниці був складені комерційні акти № 485604/486 та № 485604/487

Згідно акту № 485604/486 у вагоні №67615211 є недостача вантажу в кількості 2350 кг.

Згідно акту № 485604/487 у вагоні №52176971 є недостача вантажу в кількості 3550 кг.

Згідно ст. 2 Правил складання актів (затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року) комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 12 Закону України " Про залізничний транспорт " та ст. 110 Статуту залізниць України залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 113 Статуту залізниць України передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ч.2 ст. 114 зазначеного Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно п. 27 Правил видачі вантажів (затверджені Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року) вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто ) становить для антрациту у вологому стані 2% від маси, зазначеної в перевізних документах.

Для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки, норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси нетто.

Відповідно до п. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом 114 ( п.п. а ) Статуту залізниць передбачено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Вартість 1 тони вантажу у вагоні №67615211 відповідно до рахунку вантажовідправника № 92516939 від 29.04.2019 р. та сертифікату якості 22503 складає 10094,30 грн. ( в т.ч. ПДВ ) ( 738986,61 грн. - загальна сума рахунку, з урахуванням ПДВ : 87,85 т - загальна кількість вантажу, згідно рахунку ) = 10094,30 грн.

Згідно комерційного акту 485604/486 від 01.05.2019 р. недостача у вагоні №67615211 становила 2350 кг.

Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 2% ( від маси нетто 40,00 тн )

40000 кг * 2% = 800,0 кг

Таким чином, кількість фактичної недостачі складає:

2350 кг - 800,0 кг = 1550,0 кг (1,55 т)

Отже, сума втраченого вантажу у вагоні № 67615211 складає: 15646,17 грн. ( 1,55 х 10094,30 грн. )

Вартість 1 тони вантажу у вагоні №52176971 відповідно до рахунку вантажовідправника № 92516939 від 29.04.2019 р. та сертифікату якості 22503 складає 10094,30 грн. ( в т.ч. ПДВ ) ( 738986,61 грн. - загальна сума рахунку, з урахуванням ПДВ : 87,85 т - загальна кількість вантажу, згідно рахунку ) = 10094,30 грн.

Згідно комерційного акту 485604/487 від 01.05.2019 р. недостача у вагоні №52176971 становила 3550 кг.

Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 2% ( від маси нетто 47,850 тн )

47850 кг * 2% = 957,0 кг

Таким чином, кількість фактичної недостачі складає:

3550 кг - 957,0 кг = 2593,0 кг (2,59 т)

Отже, сума втраченого вантажу у вагоні № 52176971 складає: 26144,24 грн. ( 2,59 х 10094,30 грн. )

Загальний розмір недостачі вантажу у вказаних вагонах становить 41790,41 грн.

Стаття 224 ГК України зобов`язує учасника господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати причинені цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені.

Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до статті 314 ГК України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Частиною 1 ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі, згідно з правилами іншому підприємству. У відповідності до ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження ( втрату, нестачу, псування і пошкодження ) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність в розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч вимогам ст. 74 ГПК України та ст. 314 Господарського кодексу України відповідач не надав суду належних доказів того, що нестача отриманого для перевезення вантажу сталася не з його вини.

Твердження представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів заподіяних збитків у заявленому розмірі суд вважає безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується кількість та розмір дійсної вартості втраченого вантажу.

Щодо твердження представника відповідача про те, що рахунок вантажовідправника № 92516939 від 29.04.2019 р. містить розділи « вага фактична» та « вага наведена » то відповідно до ст.. 129 Статуту залізниць та правил складання актів для засвідчення обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу даним, які зазначені у перевізних документах, складаються комерційні акти. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Таким чином, у перевізному документі ( накладній ) та у комерційному акті вказується фактична вага.

Вага наведена зазначається постачальником у рахунку - фактурі та служить для розрахунку із споживачем.

Крім того, рахунок є лише документом, який підтверджує вартість вантажу прийнятого до перевезення, але не є документом, який підтверджує факт понесення збитків.

Наявність недостачі вантажу підтверджується комерційними актами № 485604/486 від 01.05.2019 р. та № 485604/487 від 01.05.2019 р., а також залізничною накладною від 29.04.2019 р. № 49540164.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.129, 232, 233, 236 - 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства " Українська залізниця " ( 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815 ) на користь Приватного акціонерного товариства " Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча " ( 87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, код 00191129 ) 41790 ( сорок одну тисячу сімсот дев`яносто ) грн. 41 коп. збитків за недостачу вантажу, 1921 ( одну тисячу дев`ятсот двадцять одну ) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя В.І.Пінчук