ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2020 р. Справа№ 910/8343/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі Даниленко Т.О.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 15.01.2020.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду міста Києва

від 17.09.2019 (повний текст складено 04.10.2019)

у справі №910/8343/19 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Міністерства оборони України

до Державної казначейської служби України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасні вантажівки"

про стягнення 286 912,02 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України (далі - відповідач) про стягнення 286 912,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасні вантажівки" був укладений державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням № 403/1/17/62 від 13.10.2017. На виконання умов укладеного контракту ТОВ "Сучасні вантажівки" внесло забезпечення виконання контракту в сумі 281 259,00 грн. Позивач, дійшовши висновку про порушення Товариством умов вказаного контракту, перерахував грошові кошти в розмірі 281 259,00 грн. до державного бюджету. Товариство, в свою чергу, оспорило такі дії Міністерства в суді (справа № 910/3777/18), внаслідок чого Міністерство було зобов`язано на виконання рішення суду повернути Товариству зазначені грошові кошти.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі №910/8343/19 і прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права. Зазначаючи при цьому, що грошові кошти в розмірі 281 259,00 грн. були стягнуті з скаржника двічі. Перший раз до Державної казначейської служби України платіжним дорученням від 22.12.2017 №403/1/369 у сумі 234 382, 50 грн. та від 22.12.2017 №403/1/370 у сумі 46876,50 грн., а другий раз рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2019 у справі №910/3777/18. Таким чином скаржник вважає, що кошти у сумі 286910,02 грн. підлягають стягненню з Державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь Міністерства оборони України в порядку регресу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2019 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі №910/8343/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (судді-доповідача) Куксов В.В., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 задоволено клопотання Міністерства оборони України про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі № 910/8343/19. Відновлено Міністерству оборони України строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі №910/8343/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі №910/8343/19. Призначено справу до розгляду на 15.01.2020.

09.12.2019 від відповідача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін. Зазначаючи при цьому, що твердження позивача про двійне стягнення з останнього коштів є хибним та таким, що суперечить фактичним обставинам, оскільки Міноборони добровільно перерахувало кошти до Державного бюджету через Казначейство, яке у вказаних правовідносинах виступає, як орган, що здійснює обслуговування рахунку та не має право ним розпоряджатися, що встановлено судом першої інстанції.

В судовому засіданні 15.01.2020 представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі № 910/8343/19 і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні 15.01.2020 представник відповідача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням пояснень на апеляційну скаргу поданих під час апеляційного провадження, та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі № 910/8343/19 залишити без змін.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача в судове засідання 15.01.2020 не з`явилася. Про поважність причин нез`явлення суд не повідомила, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судові засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив розглядати дану справу за відсутності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та її повноваженого представника за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 15.01.2020 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судовою колегією, у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/3777/18 за позовом ТОВ "Сучасні вантажівки" до Міністерства оборони України про стягнення 290 066,65 грн. (281 259,00 грн. забезпечення виконання контракту, інфляційні втрати та 3% річних).

Під час розгляду вищевказаної справи судом було встановлено, що Міністерством оборони України були проведені прилюдні торги щодо закупівлі мототранспортних засобів для перевезення 10 і більше осіб (34120000-4) (автобус для перевезення особового складу МАЗ, Еталон, БАЗ або еквівалент), за результатами яких переможцем було визнано ТОВ "Сучасні вантажівки" (протокол засідання тендерного комітету від 02.10.2017 №75/549/7)

У подальшому між Міністерством оборони України (замовник) та ТОВ "Сучасні вантажівки" (виконавець) був укладений державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням № 403/1/17/62 від 13.10.2017 (далі - Контракт).

У пункті 11.4 Контракту сторони засвідчили, що ТОВ "Сучасні вантажівки" внесло забезпечення виконання контракту у сумі 281 259,00 грн. згідно з платіжними дорученнями від 09.10.2017 № 000189730 та від 11.10.2017 № 000189851.

У пункті 11.6 Контракту сторони передбачили, що забезпечення виконання контракту повертається після виконання виконавцем усіх умов контракту у повному обсязі, а також у разі визначення судом результатів процедури закупівлі або контракту недійсними у випадках, передбачених частинами 1, 2 статті 26 Закону України "Про публічні закупівлі", але не пізніше ніж протягом трьох банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Водночас, забезпечення виконання контракту про закупівлю не повертається у разі, якщо виконавець не виконав усіх умов контракту (пункт 11.7 Контракту).

ТОВ "Сучасні вантажівки", вважаючи, що воно виконало усі умови Контракту у повному обсязі належним чином, звернулось до суду у зв`язку з тим, що Міністерство оборони України ухилялось від повернення спірної суми забезпечення виконання контракту в розмірі 281 259,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.05.2018 у справі № 910/3777/18, яке було залишено без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2018, позовні вимоги ТОВ "Сучасні вантажівки" задоволено частково, стягнуто з Міністерства оборони України суму забезпечення виконання контракту в розмірі 281 259,00 грн., 3% річних в сумі 1 017,16 грн., інфляційні втрати в сумі 5 653,02 грн. та судовий збір у розмірі 4 318,94 грн.

12.10.2019 на виконання вищевказаного рішення судом був виданий відповідний наказ.

Постановою Верховного Суду від 14.01.2019 касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково, Постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2018 у справі № 910/3777/18 скасовано в частині позовних вимог про стягнення 3% річних, а справу у вказаній частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині Постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2018 у справі № 910/3777/18 залишено без змін. Поновлено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2018 у справі № 910/3777/18.

Таким чином, вимоги ТОВ Сучасні вантажівки" в частині стягнення з Міністерства оборони України суми забезпечення виконання контракту в розмірі 281 259,00 грн. були визнані господарськими судами правомірними, а дії Міноборони, які полягали у відмові повернути вказані грошові кошти - необґрунтованими.

В межах розгляду даної справи судом встановлено, що Міноборони перерахувало до державного бюджету суму забезпечення виконання контракту в розмірі 281 259,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №№ 403/1/369, 403/1/370 від 22.12.2017 (проведено банком 26.12.2017). Вказаний переказ грошових коштів було здійснено з рахунку Міністерства № НОМЕР_1, відкритого у Державній казначейській службі України.

Крім того, на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 Міноборони перерахувало на користь ТОВ "Сучасні вантажівки" суму забезпечення виконання контракту в розмірі 281 259,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 18.12.2018. Вказаний переказ грошових коштів також було здійснено з рахунку Міністерства № НОМЕР_1, відкритого у Державній казначейській службі України.

Звертаючись до суду з даним позовом, Мініоборони стверджувало, що з Міністерства двічі стягнуто грошові кошти в розмірі 281 259,00 грн., вперше - до державного бюджету, вдруге - на користь ТОВ "Сучасні вантажівки", у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з Державної казначейської служби України вказані грошові кошти.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що матеріали справи свідчать, що грошові кошти і сумі 281 259,00 грн. були перераховані з небюджетного рахунку Міноборони вперше до державного бюджету, вдруге - на рахунок ТОВ "Сучасні вантажівки", та не стягувались відповідачем на власну користь і не зберігались ним на власних рахунках, відповідач виключно здійснив операцію по перерахуванню спірних грошових коштів.

Розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне

Взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України і розпорядниками бюджетних коштів та одержувачами бюджетних коштів, відокремленими структурними підрозділами розпорядників бюджетних коштів, підприємствами, установами, організаціями і фізичними особами-підприємцями, а також органами, що контролюють справляння надходжень бюджету, та органами місцевого самоврядування в процесі відкриття (закриття) рахунків регламентуються Порядком відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 758 від 22.06.2012 (далі - Порядок № 758).

Згідно з п. 1.2 розділу 1 Порядку № 758 небюджетні рахунки - рахунки, які відкриваються органами Казначейства у випадках, передбачених законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, розпорядникам бюджетних коштів та одержувачам бюджетних коштів, відокремленим структурним підрозділам розпорядників бюджетних коштів, підприємствам, установам, організаціям та фізичним особам-підприємцям за операціями, що не належать до операцій з виконання бюджетів. До небюджетних рахунків відносяться депозитні рахунки, рахунки для зарахування коштів єдиного соціального внеску, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, рахунки фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, рахунки для операцій з коштами від приватизації майна, коштами фінансового резерву та інші рахунки клієнтів за операціями, що не належать до операцій з виконання бюджетів.

Відповідно по Плану рахунків бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України № 119 від 28.11.2000, рахунок з числовим значення 3711П належить до категорії "Інші рахунки клієнтів Казначейства України".

Отже, рахунок Міністерства оборони України № НОМЕР_1, з якого здійснювались списання спірних грошових коштів, як до державного бюджету, так і на користь ТОВ "Сучасні вантажівки", є не бюджетним рахунком.

У свою чергу, організаційні взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, бюджетними установами, відокремленими структурними підрозділами бюджетних установ, підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами-підприємцями у процесі казначейського обслуговування небюджетних рахунків клієнтів, які відкриваються органами Казначейства у випадках, передбачених законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, за операціями, що не належать до операцій з виконання бюджетів, крім рахунків фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування України та депозитних рахунків митних органів регламентує Порядок казначейського обслуговування небюджетних рахунків клієнтів, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 770 від 21.07.2014 (далі - Порядок № 770).

Відповідно до п. 3 Порядку № 770 не бюджетні рахунки клієнтів відкриваються органами Казначейства відповідно до законодавства за розділом балансових рахунків 37 "Рахунки інших клієнтів та банків".

Згідно з п. 6 Порядку № 770 для перерахування коштів з не бюджетних рахунків клієнти подають органам Казначейства платіжні доручення на паперових та електронних носіях у кількості примірників, необхідній для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Органами Казначейства перевіряються подані клієнтом платіжні доручення щодо повноти заповнення всіх необхідних реквізитів та відповідності підписів відповідальних осіб та відбитка печатки клієнта зразкам підписів осіб, яким надано право розпорядження рахунками та підписання платіжних, розрахункових та інших розпорядчих документів, і відбитка печатки, які наведені в картці зі зразками підписів та відбитка печатки. Органи Казначейства перевіряють заповнення реквізиту "Призначення платежу" на відповідність вимогам, визначеним законодавством (п. 8 Порядку № 770).

Таким чином, операції з перерахування коштів з не бюджетних рахунків здійснюється виключно за дорученням клієнта, Державна казначейська служба (її структурні підрозділи), як організація, яка здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків клієнтів, не здійснює списання грошових коштів з не бюджетних рахунків клієнтів самостійно та не розпоряджається грошовими коштами клієнтів, розміщеними на їх рахунках, відкритих у Казначействі.

Судом встановлено, що перерахування відповідачем спірних грошових коштів до державного бюджету відбулось з не бюджетного рахунку позивача № НОМЕР_1 на підставі платіжних доручень №№ 403/1/369, 403/1/370 від 22.12.2017, сформованих позивачем самостійно та добровільно. Відповідно Казначейство виконало доручення клієнта - Міноборони, як того вимагають положень Порядку № 770, та перерахувало грошові кошти на реквізити зазначені Міноборони у вказаних платіжних дорученнях.

У подальшому, під час розгляду справи № 910/3777/18, такі дії Міноборони були визнані господарськими судами неправомірними в наслідок чого судами було зобов`язано Міністерство повернути спірні грошові кошти ТОВ Сучасні вантажівки" та видано відповідний виконавчий документ - наказ Господарського суду міста Києва від 12.10.2019.

Судова колегія звертає увагу, що механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845).

Відповідно до п. 2 Порядку № 845 безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Пунктом 24 Порядку № 845 встановлено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Згідно з положеннями п. 6 Порядку № 845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням встановлених Порядком реквізитів, оригінал виконавчого документа, судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності), оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

Судовою колегією встановлено, що ТОВ "Сучасні вантажівки" звернулось до Казначейства із заявою № 01-11/СВ-01 від 01.11.2018 про стягнення грошових коштів з боржника (Міноборони) на підставі наказу від 12.10.2018, виданого Господарським судом міста Києва у справі № 910/3777/18.

У свою чергу, Казначейством на виконання п. 8 Порядку № 845, прийнято до розгляду заяву ТОВ "Сучасні вантажівки" та здійснено попередній розгляд документів, за результатами якого визначено відповідність поданих документів п. 6 Порядку № 845 та встановлено відсутність підстав, передбачених п.п. 11, 13 Постанови № 845, для відкладення або зупинення безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Таким чином, Казначейством у порядку безспірного списання були списані з не бюджетного рахунку № НОМЕР_1 Міноборони на користь ТОВ "Сучасні вантажівки" зазначені у виконавчому документі № 910/3777/18 від 12.10.2019 грошові кошти, в тому числі в сумі 281 259,00 грн., про що свідчить банківська виписка по рахунку позивача від 18.12.2018.

Відповідно до п. 25 Порядку № 845 безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

Згідно з п. 26 Порядку № 845 безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках). Безспірне списання коштів з рахунків бюджетних установ у частині власних надходжень здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку надходжень на відповідному рахунку за визначеним кодом економічної класифікації видатків бюджету з урахуванням вимог пункту 28 цього Порядку.

Пунктом 28 Порядку № 845 встановлено, що орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.

У разі неможливості визначення кодів класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких проводиться безспірне списання коштів, орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа надсилає до боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, запит для встановлення відповідних даних із зазначенням строку надання відповіді (п. 29 Порядку № 845).

На виконання вимог п. 29 Порядку № 845 Міноборони листом № 248/8515 від 07.12.2018 повідомило Казначейство про наявність рахунків, з яких можливо здійснити списання коштів на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у справі № 910/3777/18.

Судова колегія зазначає, що твердження скаржника про те, що грошові кошти в сумі 281 259,00 грн. були стягнуті/списані з Міністерства двічі не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом, оскільки на підставі сформованих ним платіжних доручень №№ 403/1/369, 403/1/370 від 22.12.2017 Міністерство спрямувало до державного бюджету не власні грошові кошти, а кошти ТОВ "Сучасні вантажівки", які були сплачені Товариством як забезпечення виконання державного контракту № 403/1/17/62 від 13.10.2017 (що засвідчено сторонами контракту у пункті 11.4 вказаного правочину).

Водночас колегія суддів звертає увагу, що списання ж з рахунку власних коштів Міністерства відбулось один раз у порядку безспірного списання, виконаного Казначейством шляхом списання з не бюджетного рахунку Міністерства № НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 281 259,00 грн на виконання рішення господарських судів, оскільки дії Міністерства по перерахування спірних грошових коштів до державного бюджету були визнані судами неправомірними, у зв`язку з чим суд зобов`язав Міністерство повернути ТОВ "Сучасні вантажівки" спірні грошові кошти.

Враховуючи вищевикладене судова колегія зазначає, що грошові кошти в сумі 281 259,00 грн. були перераховані з не бюджетного рахунку Міноборони вперше до державного бюджету, а вдруге - на рахунок ТОВ "Сучасні вантажівки", та не стягувались відповідачем на власну користь і не зберігались ним на власних рахунках, відповідач виключно здійснив операцію по перерахуванню спірних грошових коштів, а тому твердження скаржника про подвійне стягнення з останнього грошових коштів залишається судовою колегією поза увагою з огляду на безпідставність та необґрунтованість.

Щодо тверджень скаржника, що кошти у сумі 286910,02 грн. підлягають стягненню з Державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь Міністерства оборони України в порядку регресу, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно статті 228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

За загальним правилом на боржника за регресною вимогою покладається обов`язок відшкодувати кредитору виплачене ним третій особі відшкодування в повному обсязі. Виключення з цього положення можуть бути встановлені законом.

Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла до переконання, що здійснюючи списання грошових коштів з рахунку Міноборони на користь ТОВ "Сучасні вантажівки", відповідач, як організація, що здійснює розрахунково-касове обслуговування відкритого у Казначействі не бюджетного рахунку Міністерства, виконував вимоги чинного законодавства та рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2018 у справі № 910/3777/18, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Міноборони про стягнення з Державної казначейської служби коштів у сумі 286910,02 грн. в порядку регресу.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до переконання, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі №910/8343/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі №910/8343/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі №910/8343/19 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/8343/19 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст складено 20.01.2020.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Шаптала