ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" січня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3369/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши справу №916/3369/19

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул.. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, м. Лиман, вул.. Привокзальна, 22 , )

до відповідача: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (65481, Одеська область, вул.. Берегова, 13, )

про стягнення 55 810грн.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Заверюха В.О. за довіреністю від 16.12.2019р.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства Морський торговельний порт Южний про стягнення штрафу в розмірі 55 810грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невірним визначенням маси вантажу в перевізних документа.

Ухвалою господарського суду Одесьокї області від 18.11.2019р. було відкрито провадження по справі №916/3369/19. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

19.12.2019р. до суду від Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими безпідставним, в зв`язку з чим в задоволені позову просить суд відмовити.

При цьому в обґрунтування заперечень, відповідач зазначив про чітке визначення положеннями п.10 Правил складання актів кола осіб, які мають поставити свій підпис на комерційному акті. Натомість, в порушення вказаних положень, комерційний акт не підписаний начальником вантажного району.

Крім того, відповідач вказує на невірне визначення ваги вантажу та порушення позивачем пункту 22 Правил видачі вантажів.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Як вказує позивач, 10.05.2019р. згідно за накладною №41604539, яка у відповідності з ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов`язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, зі станції Берегова (Експ.) Одеської залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці було відправлено вагон №66171174 з вантажем вугілля кам`яне.

Відповідно до накладної №41604539 відправником вантажу є ДП «Морський торговельний порт «Южний», а одержувачем вантажу - ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод».

13.05.2019р. на проміжній станції Покровськ на підставі акту загальної форми № 24924 від 13.05.2019 станції Покровськ було здійснено комісійне переважування вагону № 66171174 і складено акт загальної форми № 494 від 13,05.2019 та комерційний акт №482004/274 від 13.05.2019.

Комерційний акт №482004/274 від 13.05.2019 засвідчує, що під час комісійного зважування із зупинкою без розчеплення на 150 т. статистичних вагах станції (повірка 24.01.19р.) вагона № 66171174 відправленого за накладною № 41604539 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою більше документа на 5300 кг та понад вантажопідйомність вагону 4950 кг. Після дозування надлишок вантажу з вагону № 66171174 перевантажено в вагон №60174729.

Вагон № 60174729 з перевантаженим в нього надлишком вугілля в загальній кількості 4200 кг був також відправлений за досильною накладною № 49774888 на адресу вантажоодержувача та вантаж одержаний представником вантажоодержувача 19.05.2019р. о 04:00 год., що підтверджується відповідними відмітками у графі 52 та 53 зазначеної накладної.

При видачі вагону № 66171174 з вантажем вантажоодержувачу на станції призначення Авдіївка в розділі Є. комерційного акту №482004/274 від 13.05.2019 зроблено відмітку: «Во время выдачи груза разницы против настоящего акта не выявлено». Це підтверджує правильність визначення ваги в вагоні № 66171174 по станції Покровськ.

Маса вантажу в вагонах згідно накладних визначена вантажовідправником без участі представників залізниці (підтверджується графою 24 перевізних документів), завантаження проводилося вантажовідправником. Зазначені відмітки є в перевізних документах.

За посиланнями позивача, у відповідності з вимогами ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладних масу вантажу відповідачу нараховано штраф у розмірі п`ятикратної плати за всю відстань перевезення, а саме провізна плата по накладній № 41604539 за вагон №66171174 складає 11162 грн.:штраф складає 11162 грн. х 5 = 55 810 грн. розмір якого заявлено до стягнення.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Між тим відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частина 5 статті 307 Господарського кодексу України встановлює, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту Залізниць України).

Статтею 920 Цивільного Кодексу України визначено, що разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 2 Статуту залізниць України передбачено, що обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 23 Статут залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Положеннями п.п. 1.1, 1.3 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084 (далі - Правила), визначено, що на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів). Форми бланків перевізних документів, затверджені наказом Мінтрансу від 19.11.1998р. №460 "Про затвердження бланків перевізних документів". Накладна є складовою частиною комплекту перевізних документів, до якого, крім неї, входять: дорожня відомість, корінець дорожньої відомості та квитанція про приймання вантажу. Бланки цих документів видаються вантажовідправникам за плату згідно з тарифом. Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до п.п. 2.1-2.2 розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 визначено, що вантажовідправником заповнюються, зокрема, такі графи комплекту перевізних документів, як то "Маса вантажу визначена відправником" - заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом), а також "Спосіб визначення маси". При цьому правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 "Правила оформлення перевізних документів", своїм підписом підтверджує представник відправника.

У додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що у графа "маса вантажу, визначена відправником" заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом); у графі "спосіб визначення маси" зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/ відправником); у графі "ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)" зазначається: відправником або залізницею; у графі "правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

За ст. 37 Статуту залізниць України тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником.

Спосіб визначення маси зазначається у накладній. Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. № 644, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до ст.129 Статут залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Аналогічні положення передбачені і п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, згідно з яким якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про код одержувача, його адресу, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно ст. 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, пункт 10 Правил складання актів чітко передбачає посади трьох осіб, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці). За сукупності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів. При цьому залучення інших осіб для підписання комерційного акту не є обов`язком, проте не може замінити наявність обов`язкових підписів.

За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21.05.2018р. у справі 916/2001/17, від 23.06.2018р. у справі №916/1993/17 та від 23.11.2018 року у справі № 916/2450/17.

Як вбачається із Комерційного акту станції Покровськ №482004/274 від 13.05.2019 його, підписано трьома працівниками залізниці станції Покровськ, уповноваженими на підписання комерційних актів згідно п.1 Наказу № 656/ДС від 29.03.2019р.: заступником начальника станції Ветошко Д.В. (відповідно до пункту 10 «Правил складання актів»), агентом комерційним ОСОБА_2 та уповноважена на підписання комерційного акту у разі його складання згідно підпунктів 5 п.2.2 посадової інструкції №235 залученим робітником станції Тарнапольська А.М. (агент комерційний вантажного двору).

При цьому як встановлено судом, згідно штатного розпису структурного підрозділу "Станція Покровськ" в господарстві вантажної та комерційної роботи станції Покровськ позакласом штатна одиниця начальник вантажного району, а замість нього відповідні обов`язки щодо перевірки вантажу і підписання актів покладено, зокрема на агента комерційного (вантажного двору) ОСОБА_1 .

При цьому відповідний факт підтверджується, наказом начальника структурного підрозділу "Станція Покровськ" № 656/ДС від 29.03.2019 року "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ" вирішено:

1) призначити відповідальною особою за складання комерційних актів інженера станції Покровськ Вакуленко Я.В.;

2) призначити відповідальних осіб, які мають право підпису в комерційних актах, складених на станції Покровськ згідно Статуту Залізниць України:

- начальника станції Вакуленко Д.В. або заступника начальника станції Ветошко Д.В,;

- агента комерційного (вантажного двору) ОСОБА_1 ;

- змінних агентів комерційних станції Покровськ;

- змінних маневрових диспетчерів станції Покровськ.

3) За відсутністю будь-кого з призначених працівників їх обов`язки покладаються на працівників, які їх заміщують.

Як вбачається із посадової інструкції агента комерційного (при ДСЦ) № 235, затвердженої начальником структурного підрозділу "Станція Покровськ" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" агент комерційний під час чергування згідно п. 2.2., зокрема, бере участь у підписанні комерційного акту в разі його оформлення. Із вказаної посадової інструкції вбачається, що ОСОБА_2 працює агентом комерційним станції Покровськ з 28.05.2013 року.

Як вбачається із посадової інструкції агента комерційного (вантажного двору) № 236, затвердженої начальником структурного підрозділу "Станція Покровськ" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" агент комерційний під час чергування здійснює видачу вантажів за вимогою вантажоодержувача або перевірку тих, що прибули з комерційними несправностями, бере участь у підписання комерційного акта у разі його оформлення. Із вказаної посадової інструкції вбачається, що ОСОБА_1 працює агентом комерційним станції Покровськ з 23.02.2012 року.

Відтак, подана позивачем до матеріалів справи копія наказу начальника структурного підрозділу "Станція Покровськ" № 656/ДС від 29.03.2019 року "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ" та копії посадових інструкцій № 235, 256 (агенту комерційного) вказують на наявність повноважень у заступника начальника станції Ветошко ДВ, комерційних агентів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підписання комерційного акту № 482004/274 від 13.05.2019 року, зважаючи на що вказаний комерційний акт № 482004/274 від 13.05.2019 року підписано повноважними особами, а від так він є належним та допустимим доказом щодо фактів, наявність яких підтверджується комерційним актом, складеним відповідно до встановлених вимог.

Відповідно до комерційного акту № 482004/274 від 13.05.2019 року, який був складений на ст. Покровськ Донецької залізниці, встановлено різницю маси вантажу проти перевізного документа - накладної № 41604539 в сторону збільшення на 5300 кг та понад вантажопідйомність на 4950 кг, а також виявлено, що поверхня вантажу від рівня до нижче бортів 10 см, нерівномірна з ковшовими вм`ятинами, маркування вапном. Люки зачинені, течі вантажу немає. Вагон прибував в технічному стані справний. Зав. вантажним двором по штату немає.

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній № 41604539 засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом № 482004/274 від 13.05.2019 року.

Наразі суд вказує, що неправильно зазначена маса вантажу у накладній № 41604539 виникла з вини відправника з огляду на таке. Так, спірний вантаж прибув на станцію Покровськ у завантаженому засобами вантажовідправника вагоні № 66171174, при цьому поглиблень вантажу не виявлено, а також зазначення в накладній № 41604539 маси вантажу саме ДП «Морський торговельний порт «Южний» підтверджена представником відправника - Ярошенко О.О, про що свідчить відповідна відмітка у відповідній графі 55 накладної, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем та є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту залізниць України саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про намагання відповідачем оскаржити відомості, викладені у комерційному акті № 482004/274 від 13.05.2019 року. Наразі суд зазначає, що вантажоодержувач прийняв спірний вантаж без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

При цьому, суд враховує, що переваження вантажу, про яке йдеться у згаданому комерційному акті здійснювалось на вагах, які мають технічний паспорт, пройшли держповірку.

Більш того, згідно положень ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. За положеннями Ст. 114 Статуту залізниць України визначає, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Вказані положення Статуту свідчать, що порушення цілісності вантажу може впливати саме на оцінку доказів у разі виявлення нестачі вантажу, а не навпаки.

Виходячи з викладеного, суд доходить до висновку про недоведеність відповідачем обставини відсутності його вини у неправильному зазначенні маси вантажу у перевізному документі, а тому доводи позивача щодо наявності підстав для покладення на вантажовідправника вантажу штрафу за неправильно зазначену масу вантажу є правомірними.

Таким чином, господарський суд вважає правомірним покласти відповідальність за неправильно зазначену масу вантажу у накладній № 41604539 саме на відповідача як відправника вантажу.

Водночас вимогами ст. 24 Статуту залізниць України визначено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до п. 6.2 роз`яснень № 04-5/225 від 29.09.2008 р. Президії Вищого господарського суду України "Про внесення змін та доповнень до роз`яснень президії Вищого господарського суду України "Про внесення змін та доповнень 29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки. Збитки (додаткові витрати), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно із статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Так, з урахуванням викладеного, суд вважає цілком обґрунтованим здійснений позивачем розрахунок штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у перевізному документі - накладній № 41604539 кг, що складає 55 810 грн. (розмір провізної плати 11162 грн. х 5).

Заперечення відповідача щодо визначення ваги вантажу та порушення позивачем пункту 22 Правил видачі вантажів, суд зазначає наступне.

Ст.37 Статуту залізниць України встановлено, що «під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній».

Відповідач говорить про недотримання порядку зважування - тобто процедури в межах одного способу визначення маси вантажу, проте з п.10 Правил приймання вантажів до перевезення вбачається, що порядок зважування (із зупинкою і розчіпленням вагонів або із зупинкою без розщеплення для даного типу вантажу) залежить від типу використаних вагонних ваг, при цьому, вимог щодо використання однотипних ваг та ідентичного порядку зважування при визначенні/ перевірки маси вантажу на станції відправки та станції призначення нормативні документи не містять.

Згідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Інші посилання відповдіача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України"

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул.. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, м. Лиман, вул.. Привокзальна, 22 , ) до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (65481, Одеська область, вул.. Берегова, 13, ) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (65481, Одеська область, вул.. Берегова, 13, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул.. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, м. Лиман, вул.. Привокзальна, 22 , ) штраф в сумі 55 810 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот десять)грн. та судовий збір в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна)грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 січня 2020 р.

Суддя К.Ф. Погребна