ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2020 р. Справа№ 910/5983/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Тищенко А.І.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - Бєліков Ю.М.,

від відповідача 1 - не з`явились,

від відповідача 2 - не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2019

у справі № 910/5983/19 (суддя Лиськов М.О.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона"

до:

1. Філії "Логістичний центр" Концерну "Техвоєнсервіс"

2. Концерну "Техвоєнсервіс"

про стягнення 152 541 грн. 96 коп., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Філії "Логістичний центр" Концерну "Техвоєнсервіс" та Концерну "Техвоєнсервіс" про стягнення 152 541 грн. 96 коп.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №18пр-вп10/08 від 08.10.2018 року на надання послуг з охорони в частині розрахунків, у зв`язку з чим за останнім утворилась заборгованість в розмірі 143 746, 38 грн. Також позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 6 665, 58 грн. та 3% річних в розмірі 2 130, 00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року провадження у справі в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона ЛТД" до Філії "Логістичний центр" Концерну "Техвоєнсервіс" закрито. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона" до Концерну "Техвоєнсервіс" про стягнення 152 541 грн. 96 коп. відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт надання послуг належним чином та наявність у відповідача-2 заборгованості за надання таких послуг, а саме не надано Актів приймання-передачі наданих послуг, що виникли на підставі Договору № 18ПР.ВПЮ/08 на надання послуг з охорони.

Окрім цього, місцевим господарським судом провадження у справі в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона ЛТД" до Філії "Логістичний центр" Концерну "Техвоєнсервіс" закрито оскільки Філія "Логістичний центр" Концерну "Техвоєнсервіс" не є юридичною особою, а тому немає процесуальної дієздатності та не може бути відповідачем у розумінні статей 4, 44, 45 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Концерну "Техвоєнсервіс", та прийняти нове рішення в цій частині, яким стягнути з Концерну "Техвоєнсервіс" 152 541 грн. 96 коп.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийнято при неповному дослідженні доказів, які б могли призвести до позитивного вирішення справи, а також з порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема скаржник зазначає, що він не отримував відзив на позовну заяву, а тому місцевий господарський суд не з`ясувавши даної обставини порушив права позивача на надання відповіді на відзив. При цьому позивач зазначає, якби він отримав відзив на позов то надав би суду докази надання послуг з спірним договором, а саме акти надання послуг, які скаржник долучає до апеляційної скарги.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2019 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона" залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки, а саме подати до суду докази надсилання копії апеляційної скарги скарги відповідачу 1 у справі листом описом вкладення.

02.10.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона" до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про усунення недоліків з докази надсилання копії апеляційної скарги відповідачу 1 у справі листом з описом вкладення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року у справі №910/5983/19, вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року у справі №910/5983/19 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

25.10.2018 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 року у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона" про виклик свідків відмовлено, розгляд справи призначено в судовому засіданні 19.12.2019 року.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.12.2019, у зв`язку з відпусткою судді Хрипуна О.О., сформовано для розгляду справи №910/5983/19 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Тищенко А.І., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 у справі №910/5983/19 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, розгляд справи призначено на 13.01.2020 року.

В судовому засіданні 13.01.2020 року представник позивача надав усні пояснення по справі, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представники відповідача 1 та відповідача 2 в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників відповідача 1 та відповідача 2.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08.10.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона" (виконавець - позивач) та Філією "Логістичний центр" Концерну "Техвоєнсервіс" (замовник - відповідач 1) укладено Договір за № 18ПР.ВПЮ/08 на надання послуг з охорони. (а.с. 16-20, 74-78).

Відповідно до п. 1.1. Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується здійснювати пропускний режим на території філії "Логістик-Центр" Концерну "Техвоєнсервіс" за адресою вул.. Миколи Хвильового, 15, м. Київ, план-схема якої є невід`ємної частиною Договору (Додаток №1), надалі - Об`єкт, та забезпечити збереження будівель, товарно-матеріальних цінностей в будівлях та на відкритих площадках Об`єкту, надалі - Послуги, а Замовник зобов`язується створити необхідні умови для роботи Виконавця, прийняти та оплатити Послуги на умовах Договору.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 5.1. Договору ціна Договору є договірною.

Пунктом 5.2. Договору (примірник позивача, а.с. 18) визначено, що вартість Послуг становить 82 151, 82 грн. на місяць, в тому числі ПДВ 20%.

Проте відповідно до п. 5.2. Договору (примірник відповідача, а.с. 76) сторонами не визначено вартості послуг.

Відповідно до п. 5.3. Договору замовник зобов`язується здійснювати розрахунки у безготівковій формі платежем у строк не пізніше 5 (п`ятого) числа розрахункового місяця на підставі виставлених Виконавцем рахунків-фактур.

При цьому пунктом 5.4. Договору у разі ненадходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця до вказаного числа, дія Договору може бути призупинена і Охоронники не будуть виставлятися до моменту зарахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

Вартість послуг може змінюватись тільки в результаті укладення Сторонами додаткової письмової угоди. (п. 5.6. Договору).

Згідно з п. 5.7. Договору, здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється Актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноважними представниками Сторін протягом 3 (трьох) робочих днів після фактичного надання послуг.

Пунктом 5.8. Договору передбачено, що підписання Акта приймання-передачі наданих послуг представником Замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку.

Також пунктом 5.9. Договору встановлено, що у разі, якщо Замовник не повертає акт в триденний термін або не надає обґрунтовану відповідь про підстави його не підписання, факт надання Виконавцем належних послуг Замовнику є позитивно підтвердженим.

Відповідно до п. 5.10. Договору у разі наявності обґрунтованих зауважень Замовник має право утриматись від підписання Акта приймання-передачі наданих послуг та внесення авансового платежу до моменту Виявлених Замовником недоліків.

Договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до 31 грудня 2019 року включно. (п. 6.1. Договору).

Згідно з п. 8.4. Договору усі виправлення за текстом даного Договору мають юридичну силу і можуть враховуватися виключно за умови, що вони в кожному окремому випадку датовані, засвідчені підписами Сторін та скріплені їх печатками.

Даний Договір складений при повному розумінні Сторонами його умов та термінології українською мовою у двох автентичних екземплярах, що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін. (п. 8.8. Договору).

Як зазначає позивач, він надав послуги відповідачу в повному обсязі, проте відповідач здійснив розрахунки за надані послуги не в повному обсязі.

В матеріалах наявна претензія №15/0-19 від 25.03.2019 року, яку позивач направив відповідачу та просив виплатити грошові кошти в розмірі 147 786, 68 грн. (а.с. 22-23).

До вказаної вище претензії позивач долучив рахунки оплати № 52 від 01.02.2019 року на суму 48 483 грн. 04 коп. (а.с. 25), № 26 від 01.01.2019 року на суму 82 151 грн. 82 коп. (а.с. 26), № 207 від 01.12.2018 року на суму 82 151 грн. 82 коп. (а.с. 27), № 181 від 01.11.2018 року на суму 82 151 грн. 82 коп. (а.с. 28) та №153 від 18.10.2018 року на суму 37 709 грн. 00 коп. (а.с. 29), всього на суму 332 647, 50 грн.

Докази отримання вказаної претензії також наявні в матеріалах справи з яких вбачається, що відповідач отримав претензію та рахунки 29.03.2019 року. (а.с. 30-32).

Спір у справі, на думку позивача, виник у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору в частині здійснення оплати наданих позивачем послуг в повному обсязі та у строки, передбачені договором, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Колегією суддів встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

У відповідності до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів надання послуг, зокрема підписаних актів приймання-передачі наданих послуг, як того вимагає п. 5.7. Договору.

Також, позивачем не надано доказів того, що він направляв акти приймання-передачі наданих послуг, що вимагається п. 5.9. Договору для надання можливості замовнику надати свої заперечення щодо надання послуг, в разі наявності таких.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що позивач долучив до апеляційної скарги акти приймання-передачі наданих послуг.

Проте, колегією суддів не приймаються до уваги вказані вище додаткові документи виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3, ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

З матеріалів справи вбачається, що подані апелянтом докази, не були подані на розгляд в суді першої інстанції і відповідно не розглядались останнім, при цьому скаржник не був позбавлений можливості надати такі докази під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак своїм правом не скористався.

Доводи скаржника стосовно того, що останній не міг подати такі докази оскільки він не отримував відзиву на позовну заяву та не знав, що заперечення відповідача стосуються саме наявності факту надання послуг колегією суддів відхиляються оскільки в даному випадку подаючи позовну заяву позивач сам повинен надати докази, які підтверджують його позицію викладену в позовній заяві.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що долучені акти приймання-передачі послуг не підписані з боку відповідача, а докази надсилання даних актів на адресу відповідача позивачем не надано.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що жодних належних і допустимих доказів на підтвердження факту надання послуг та існуючої суми заборгованості позивачем до суду не надано.

Окрім цього колегія суддів звертає увагу, що було також зазначено судом першої інстанції, що матеріали справи місять два примірника Договору №18пр-вп10/08 від 08.10.2018 року, а саме примірник позивача (а.с. 16-20) та примірник відповідача (а.с. 74-78).

Дослідивши обидва примірника, вбачається, що зміст п. 5.2. Договорів є різним, а саме у примірнику позивача встановлено, що вартість послуг становить 82 151, 82 грн., а в примірнику відповідача не встановлено вартості послуг.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у примірнику позивача вартість послуг вписана в договір кульковою ручкою, а не надруковано на принтері, як надруковано весь текст договору. Тобто, вбачається, що вартість послуг в примірнику договору позивача записана ним особисто, а в примірник відповідача зазначена вартість послуг не вписана.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів враховує пункт 8.4. Договору, яким передбачено, що усі виправлення за текстом даного Договору мають юридичну силу і можуть враховуватися виключно за умови, що вони в кожному окремому випадку датовані, засвідчені підписами Сторін та скріплені їх печатками.

Також колегія суддів звертає увагу, на п. 8.8. Договору, а саме на те, що даний договір укладено у двох автентичних екземплярах, що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін.

Тобто, укладаючи договір він мав редакцію без погодженої ціни, а саме наявна була відсутність встановленої вартості послуг.

А тому, оскільки умовами договору передбачено, що в договір можуть вноситись виправлення, проте таке виправлення має бути погоджено з обозо сторін правочину та бути засвідченими підписом та печатками сторін, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем було визначено вартість послуг самостійно, без погодження з відповідачем.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідач не заперечує факт надання послуг позивачем, проте не в повному обсязі та надає докази оплати таких послуг, а саме повідомлення АТ «Комерційний інвестиційний банк» від 18.02.2019 року №04-33/19-41 щодо надходжень на р/р НОМЕР_1 ТОВ «ЦСБУ-ОХОРОНА» від Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Логістик-Центр». (а.с. 85).

Також відповідач вказує, що ним здійснювалась оплата наданих позивачем послуг із розрахунку 40 000, 00 грн., що було усно погоджено між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що оскільки перша оплата відповідачем була здійснена 25.10.2018 року, в разі наявності будь-яких заперечень з боку позивача щодо розміру вартості послуг, останній мав можливість надати такі заперечення, а також мав встановлене право договором призупинити надання послуг до зарахування коштів на його рахунок, що передбачено п. 5.4. Договору.

Отже, доводи викладені в апеляційній скарзі не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи та свідчать про надуманість та необґрунтованість.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Одночасно, у рішенні №7-рп/2013 від 11.07.2013р. Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що зобов`язання повинні ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав). Аналогічну позицію наведено у постанові від 29.05.2013р. Вищого господарського суду України по справі №5011-5/14825-2012.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано позивачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦСБУ-Охорона" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року у справі №910/5983/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року у справі № 910/5983/19 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5983/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.01.2020 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.І. Тищенко