УХВАЛА

м. Київ

08.01.2020Справа № 910/92/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське»
доПриватного підприємства «Фірма «Бершадь Агроплюс»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанна Анатоліївна
провизнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Фірма «Бершадь Агроплюс», в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 05.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за №910, де стягувачем є Приватне підприємство «Фірма «Бершадь Агроплюс», а боржником - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське».

Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорюваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом з грубим порушенням Закону України «Про нотаріат» (ст.ст. 5, 7, 39, 88 вказаного Закону), Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Як стверджує позивач, спірний виконавчий напис містить незаконні положення, виконання яких призведе до порушення прав та законних інтересів позивача та завдання йому збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 відкрито провадження у справі №910/92/20, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанну Анатоліївну третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та призначено підготовче засідання у справі на 12.02.2020.

Разом із позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 05.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною, зареєстрованого в реєстрі за №910, де стягувачем є Приватне підприємство «Фірма «Бершадь Агроплюс», а боржником - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське».

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник вказує на те, що всупереч вимог чинного законодавства та умов договору застави майбутнього врожаю, згідно з яким предметом застави, на який може бути звернуто стягнення на підставі виконавчого напису у безспірному порядку, є виключно зерно кукурудзи 2019 року (майбутній врожай), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А., у порушення вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», вчиняючи виконавчий напис, вийшла за межі своєї компетенції та без достатньої на те правової підстави, змінила «предмет застави», на який звертається стягнення, зазначивши про це у виконавчому написі. Заявник вважає, що наявність у виконавчому написі двох різновидів стягнення (звернення стягнення як на майно (зерно кукурудзи), так і на грошові кошти) може призвести до подвійного стягнення з заявника (позивача) однієї і тієї ж заборгованості, що буде грубим порушенням ст. 61 Конституції України. Крім того, заявник вказує, що з огляду на незаконні положення виконавчого напису, у виконавця є підстави для накладення арештів як інше (відмінне від предмету застави) майно заявника, так і на грошові кошти заявника, що є грубим порушенням умов договору застави майбутнього врожаю і вимог чинного законодавства, та призведе до суттєвих перешкод у здійсненні заявником власної господарської діяльності.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, з положень 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд відзначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Проте, заявником не було надано доказів на підтвердження того, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання рішення суду та імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів існування обставин, які в розумінні ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136 - 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повної ухвали. При цьому, згідно з п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ю.М. Смирнова