РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2020справа №915/670/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №915/670/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Студия анимационного кино «Мельница» (193232, Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, пр. Більшовиків, 34, корпус 2, літера А)

до фізичної особи-підприємця Максимчук Валентини Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення 200 000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав і 20 000 грн. штрафу,

за участю представників:

позивача - Роман В.С. (адвокат; посвідчення адвоката від 17.01.2018 №003160);

відповідача - не з`явився.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Студия анимационного кино «Мельница» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до фізичної особи-підприємця Максимчук Валентини Вікторівни (далі - Підприємець) про:

- стягнення з Підприємця на користь Товариства компенсації за порушення виключних майнових авторських прав у сумі 200 000 грн.;

- стягнення з Підприємця в дохід Державного бюджету України штрафу у сумі 20 000 грн. відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Позовні вимоги мотивовано тим, що: Підприємець порушує права Товариства як власника виключних майнових авторських прав на зображення персонажів та аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Барбоскіни» шляхом розповсюдження (продажу) контрафактних товарів із зображенням персонажів мультиплікаційного серіалу «Барбоскіни» в інтернет-магазині https://1000-i-l-prazdnik.com.ua/.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 01.04.2019 позовну заяву Товариства залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

08.04.2019 позивачем подано суду документи на виконання ухвали суду від 01.04.2019.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 12.04.2019 позовну заяву Товариства передано за підсудністю до господарського суду міста Києва.

За результатом проведення автоматизованого розподілу справ між суддями від 06.05.2019 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Блажівській О.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.05.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

20.05.2019 позивачем подано суду документи на виконання ухвали суду від 11.05.2019.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 19.06.2019.

13.06.2019 Товариство подало суду клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.06.2019 судом повідомлено учасників справи про те, що судове засідання 19.06.2019 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Блажівської О.Є на лікарняному та підготовче судове засідання призначено на 17.07.2019.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 09.08.2019.

26.07.2019 Товариство подало суду клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів та клопотання про долучення доказів щодо витрат, пов`язаних із розглядом справи.

08.08.2019 Товариство подало суду клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.08.2019 повідомлено учасників справи про те, що судове засідання 09.08.2019 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Блажівської О.Є на лікарняному, наступне підготовче засідання у справі №915/670/19 призначено на 11.09.2019.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.09.2019 повідомлено учасників справи про те, що судове засідання 11.09.2019 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Блажівської О.Є на лікарняному, підготовче засідання у справі №915/670/19 призначено на 25.09.2019.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №915/670/19 до судового розгляду по суті на 23.10.2019.

У зв`язку з призначенням судді Блажівської О.Є. членом Вищої ради правосуддя розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду міста Києва від 04.10.2019 №05-23/2520 призначено повторний автоматизований розподіл справи №915/670/19, за результатами якого справу передано на розгляд судді Марченко О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.10.2019 прийнято справу №915/670/19 до свого провадження; призначено підготовче засідання на 11.11.2019 о 12 год. 20 хв.

25.10.2019 позивач подав суду клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 11.11.2019, в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.11.2019 у задоволенні клопотання Товариства про участь у судовому засіданні у справі №915/670/19 в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.11.2019 відкладено підготовче засідання на 09.12.2019.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №915/670/19 до судового розгляду по суті на 13.01.2020.

Представник відповідача у судове засідання 13.01.2020 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвали суду було надіслано на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті таких ухвал.

19.12.2019 до суду повернувся конверт з адреси місцезнаходження відповідача з відміткою відділення поштового зв`язку прописом «адресат відсутній».

Згідно з інформацією з офіційного сайту публічного акціонерного товариства «Укрпошта» конверт з штрихкодовим ідентифікатором №800 причинами повернення зазначено «відправлення не вручене під час доставки: інші причини».

Пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, судом враховано, що у відповідності до частини другої статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (частина друга статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на викладене відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитися з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень, подати у встановлені ГПК України строки відзив на позовну заяву, та забезпечити явку у судове засідання свого законного представника.

Представник позивача у судовому засіданні 13.01.2020 оголосив вступне слово та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач, дослідив в порядку статей 209 і 210 ГПК України докази у справі, в тому числі і поданий позивачем диск.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представник позивача виступив з промовою (заключним словом), в якому посилався на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 13.01.2020 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство є юридичною особою за законодавством Російської Федерації, місцезнаходженням якої є м. Санкт-Петербург і якому присвоєно основний державний реєстраційний номер 141, що підтверджується свідоцтвом про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб серія 78 №004029105 та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 06.09.2017 №53607В/2017.

Товариство є власником виключних прав на зображення персонажів та аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Барбоскины», що підтверджується прокатним посвідченням Державного реєстру кіно і відеофільмів від 27.10.2011, в якому вказано, що аудіовізуальний твір випущено в 2011 році, а права на фільм належать Товариству на строк дії авторського права на твір.

Крім того, згідно з посвідченням національного фільму №18012 продюсером анімаційного фільму «Барбоскины» (перші 130 серій) є Товариство.

Отже, позивач є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Барбоскины» та його складові частини і має право захищати свої права у тому числі шляхом звернення до господарського суду з даним позовом.

Судом встановлено, що зображення персонажів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Барбоскины» персонажів «Дружок» та «Гена» є частинами аудіовізуального твору, які можуть використовуватися самостійно, а тому розглядаються судом як твори.

Матеріалами справи і поясненнями представника позивача підтверджено відсутність у відповідача правової підстави використання персонажів «Дружок» та «Гена».

Товариство в інтернет-магазині https://1000-i-l-prazdnik.com.ua/ (через який Підприємець здійснює свою господарську діяльність; користувачем вказаного сайту є відповідач, що підтверджується листом товариства з обмеженою відповідальністю «УАПРОМ» від 22.10.2018 №901-ю) купило «Тарелочки Барбоскины 17 см» і «Стаканчики Барбоскины» (назви товарів згідно з сайтом відповідача), на яких без дозволу позивача зображені персонажі «Дружок» та «Гена» аудіовізуального твору «Барбоскины».

Факт купівлі названого товару підтверджується експрес-накладною №4933, службовим та фіскальним чеком від 10.09.2018 і квитанцією від 06.09.2018 №.

Крім того, позивачем подано суду диск з фіксацією отримання замовлення на пошті та дослідженням сайту https://1000-i-l-prazdnik.com.ua/.

Листом від 13.09.2018 Товариство просило Підприємця зняти з продажу товари, які містять об`єкти інтелектуальної власності, належні Товариству.

На підтвердження надіслання вказаного листа з додатками до нього позивачем подано суду копії накладної №149 (Укрпошта) і експрес-накладної № 5835 (Нова Пошта). Разом з тим, станом на 13.01.2020 інформація щодо вказаних пересилань на офіційних сайтах вказаних поштових підприємства відсутня.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності» з огляду на приписи ГПК щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов`язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об`єкта суміжних прав позивачем: мають бути з`ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об`єкта такого права.

Статтею 435 ЦК України передбачено, що первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).

Суб`єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Згідно із статтею 9 Закону частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 443 ЦК України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Частиною першою статті 440 ЦК України та частиною третьою статті 15 Закону передбачено, що Майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно з абзацом другом частини першої статті 32 Закону використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21-25 цього Закону.

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об`єктів суміжних прав, використанні творів і об`єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право: подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Пунктом «г» частини другої статті 52 Закону передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Згідно з підпунктами 51.2 і 51.3 пункту 51 Постанови №12 компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб`єкт такого права доводити не зобов`язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

Кожен окремий факт протиправного використання об`єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об`єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації.

У визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об`єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Проте, відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Наразі такі зміни до Закону не внесені. Водночас виплата згаданої компенсації підпадає під ознаки «інших виплат», про які йдеться у наведеному приписі Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ, тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений цим Законом, на даний час не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначені компенсації, пов`язаної з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Отже, при визначені розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та застосовувати розрахункову величину у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року (з 1 січня 2020 року - 2 102 грн.).

Крім того, згідно з частиною третьою статті 52 Закону суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Сума штрафів передається у встановленому порядку до Державного бюджету України.

ВИСНОВКИ

Отже, Товариством документально підтверджено порушення відповідачем майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Барбоскины», а відповідачем вказане не спростовано.

Визначаючи суму компенсації, позивач (ліцензіар) посилається на укладений з товариством з обмеженою відповідальністю «Той Марк» (ліцензіат) договір від 02.08.2010 №28-10 про надання ліцензії на використання фільму (далі - Договір), за умовами пункту 4.1 якого ліцензіат зобов`язується виплачувати ліцензіару роялті у розмірі 50% від прибутку ліцензіата.

Крім того, Товариство зазначає, що мінімальна сума винагороди, яку отримує позивач за використання охоронюваних елементів аудіовізуального твору «Барбоскины», становить 412 655,34 грн.

У зв`язку з наведеним Товариство розраховує суму компенсації таким чином: 412 655,34 грн. (сума винагороди, яка була б сплачена у разі звернення Підприємця з заявою про надання дозволу на використання об`єктів авторського права) * 3 (потроєна сума винагороди за умисне порушення авторського права Товариства) = 1 237 966,02 грн.

Проте позивач просить стягнути з відповідача 200 000 грн. компенсації.

Разом з тим, за умовами пункту 3.1 ліцензіату надано виключну ліцензію на використання фільму та/або персонажів фільму шляхом доведення до загального відома, тобто використання фільму та/або персонажів фільму таким чином, що будь-яка особа може отримати доступ до них з будь-якого місця та в будь-який час за власним вибором - на ліцензійній території-1 (Російська Федерація) і ліцензійній території-2 (територія всіх країн світу, окрім Російської Федерації) з моменту набрання Договором чинності і на весь строк дії виключних прав на фільм.

Тобто, з аналізу тексту Договору, можна дійти висновку про те, що визначення розміру суми правомірного використання персонажів мультиплікаційного серіалу і самого твору залежить від території такого використання, а також від доходу особи, яка здійснює таке використання.

Натомість, позивачем при розрахунку суми компенсації наведене не враховано.

Таким чином, враховуючи, що Підприємець припустився порушення виключних майнових прав вперше, суд вважає правомірним та достатнім стягнення з Підприємця компенсації у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме у сумі 21 020 грн.; у задоволенні ж решти позовних вимог в частині стягнення компенсації слід відмовити.

Стосовно стягнення 20 000 грн. штрафу, то з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача підлягає 2 102 грн. штрафу.

Що ж до стягнення з Підприємця 22 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу та 630 грн. за квитки на автобус (забезпечення проїзду представника з м. Одеса до м. Києва), то слід зазначити таке.

Частинами першою і третьою статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої і частини п`ятої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

31.07.2018 адвокатом Роман Вікторією Сергіївною і Товариством (клієнт) укладено договір №1У/М про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта на території України з метою захисту прав на аудіовізуальні твори - «Лунтік і його друзі», «Барбоскіни», а також цикл повнометражних мультиплікаційних фільмів «Три богатирі» в цілому, їх частини, кадри, прав на персонажів зокрема, а також прав на торговельні знаки, які належать Товариству; від імені клієнта представляти його інтереси з метою захисту прав на твори в усіх правоохоронних, митних, податкових органах, органах прокуратури і Служби безпеки України, у Державній виконавчій службі України, її територіальних підрозділах та інших установах України, в усіх судах судової системи України з правом отримувати необхідні довідки, документи, виписки, посвідчення, дозволи, знайомитися з усіма матеріалами справ, подавати від імені клієнта заяви, клопотання і відводи, надавати докази, надавати необхідні довідки та документи, оплачувати необхідні збори і мита, брати участь у розгляді справ, підписувати всіх без винятку документи від імені клієнта і здійснювати всі дії, формальності і юридичні процедури, пов`язані із захистом прав клієнта на твори; здійснювати будь-які передбачені законодавством України дії, з правом підписання позовних заяв, повної або часткової відмови від позовних вимог, зміни предмета або підстави позову, укладення мирової угоди, угоди про досудове врегулювання спору, угод добровільного врегулювання матеріально-правових претензій, оскарження судових актів, отримання виконавчих листів, пред`явлення виконавчих листів та наказів до стягнення, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом без обмежень, з метою захисту прав клієнта на твори.

Адвокатом було надано Товариству такі послуги:

- за актом надання послуг від 20.03.2019 №5: збір доказів (замовлення товару на сайті https://1000-i-l-prazdnik.com.ua/) - 200 грн.; збір доказів (відео фіксацій отримання товаруу відділенні Нової Пошти) - 400 грн.; збір доказів (відео фіксація сайту https://1000-i-l-prazdnik.com.ua/ з товаром) - 400 грн.; написання та надіслання листа щодо припинення порушення авторського права та мирового врегулювання спору до Підприємця - 800 грн.; написання та надіслання адвокатського запиту до товариства з обмеженою відповідальністю «УАПРОМ» - 800 грн.; написання позовної заяви та оформлення додатків до позову шляхом вивчення документів клієнта, аналізу судової практики, аналізу фактичних обставин справи, аналізу ліцензійних договорів; надіслання позовної заяви з додатками відповідачу та подача позовної заяви до господарського суду Миколаївської області - 6 400 грн.;

- за актом надання послуг від 02.04.2019 №6: написання та надіслання до господарського суду Миколаївської області клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні - 800 грн.; написання та надіслання до господарського суду Миколаївської області клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції - 800 грн.; написання та надіслання до господарського суду Миколаївської області заяви про усунення недоліків позовної заяви - 400 грн.;

- за актом наданих послуг від 10.06.2019 №7: написання заяви про усунення недоліків позовної заяви, надіслання заяви до господарського суду міста Києва - 400 грн.; написання адвокатського запиту та надіслання до Управління Державної казначейської служби України у місті Миколаєві Миколаївської області - 900 грн.; написання адвокатського запиту та надіслання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві - 900 грн.; написання клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи №915/670/19 - 800 грн.;

- за актом від 16.07.2019 №8: участь адвоката у розгляді справи №915/670/19 в суді першої інстанції - 8 000 грн.

Оплата 22 000 грн. правової допомоги підтверджується квитанціями від 04.03.2019 №1-3945К на суму 9 000 грн., від 02.04.2019 №21 на суму 2 000 грн., від 16.04.2019 №20302296 на суму 3 000 грн. та від 16.07.2019 №1-123К на суму 8 000 грн.

Враховуючи обсяг наданої адвокатом позивачу правничої допомоги, а також часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 11 000 грн. є співрозмірними заявленим позовним вимогам, а тому вбачає за можливе у вказаній сумі витрати покласти на Підприємця.

Стосовно ж покладення на відповідача витрат адвоката на проїзд автобусним транспортом у сумі 630 грн., то вони стягненню не підлягають, оскільки не є витратами у розумінні статті 123 ГПК України.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Студия анимационного кино «Мельница» (193232, Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, пр. Більшовиків, 34, корпус 2, літера А) до фізичної особи-підприємця Максимчук Валентини Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про стягнення 200 000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав і 20 000 грн. штрафу задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Максимчук Валентини Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Студия анимационного кино «Мельница» (193232, Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, пр. Більшовиків, 34, корпус 2, літера А) 21 020 (двадцять одну тисячу двадцять) грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав; 11 000 (одинадцять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу і 346 (триста сорок шість) грн. 83 коп. судового збору.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Максимчук Валентини Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в доход державного бюджету України 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. штрафу.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.01.2020.

Суддя О.В. Марченко