РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2020Справа № 910/8771/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент"

про стягнення 4103794,86 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Іванченко О.О. (не з`явився);

від відповідача - не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Відповідача на користь Позивача боргу та санкцій за договором поставки №К04/02/19-1 від 04.02.2019, разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань поставити передплачену продукцію у погоджений сторонами строк.

Відповідач у судові засідання представників не направляв; у поданому суду відзиві (пояснення від 17.09.2019) вимоги позову відхиляв з посиланням, що зобов`язання поставити продукцію за своєю природою не є грошовим зобов`язанням, тому на вартість продукції не може бути нарахована пеня, зокрема, на підставі Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», і тому Відповідач також подав окремий позов про визнання п. 5.6 вказаного вище договору недійсним (справа №910/11874/19) та просив суд зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у вказаній.

Подані Відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі були відхилені ухвалами від суду 18.09.2019 та від 11.12.2019.

Від Позивача надійшли письмові пояснення по суті спору щодо тверджень Відповідача про невідповідність п. 5.6 указаного договору нормам закону.

Відповідач будь-яких письмових заперечень на вказане пояснення Позивача не подав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

У виконання умов розділу 4 договору №К04/02/19-1 від 04.02.2019 (далі - Договір) Позивачем було здійснено 100% передплату продукції на суму 3656321,26 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №3978 від 05.02.2019 на суму 3046934,38 грн. та №4085 від 14.02.2019 на суму 609386,88 грн.

Проте усупереч умов Договору продукція Відповідачем Позивачу у встановлений п. 3.2 строк поставлений не був; матеріли справи не містять доказів протилежного.

Посилання Відповідача у листах, копії яких додані до позову, що прострочення сталося не з його вини, а оскільки своєчасно не могла бути запущена робота Одеського припортового заводу, судом відхиляються, оскільки умови Договору не ставили у залежність строк виконання Відповідачем його обов`язку від виконання своїх обов`язків перед Відповідачем третіми особами або від строків запуску указаного заводу.

Враховуючи наведене та виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником зобов`язання з поставки продукції, встановленої Договором, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених Договором та законом.

Згідно зі ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У зв`язку з тим, що виконання зобов`язань Відповідача перед Позивачем щодо поставки продукції втратило інтерес для Позивача, як кредитора за вказаним зобов`язанням, через не поставку продукції Відповідачем у встановлений Договором строк та протягом тривалого часу після закінчення договірного строку і після закінчення строку дії Договору, то Позивач на підставі ст. 693 ЦК України вимагав від Відповідача претензією від 11.05.2019 повернення суми попередньої оплати.

Відповідач, натомість, у листах від 18.04.2019 та від 11.06.2019 гарантував або забезпечити поставку обумовленої Договором продукції або повернути кошти, чого однак зроблено не було, в тому числі станом і на момент розгляду даної справи та винесення рішення.

Враховуючи наведене, оскільки вимогу до Відповідача про повернення суми попередньої оплати Позивачем було висунуто, але у встановлений строк (ст. 530 ЦК України, строк був встановлений Позивачем у вимозі) вимога виконана не була, судом позовні вимоги про стягнення 3656321,26 грн. попередньої оплати за непоставлену продукцію визнаються обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником зобов`язання зі своєчасної та повної поставки продукції у погоджений сторонами у Договорі строк, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення пені за несвоєчасну поставку продукцію.

Так, статтею 611 ЦК України визначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України, визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з нормами ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Господарським законодавством закріплено, що у випадку, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 ст. 231 ГК України).

Зокрема, у п. 5.6 Договору сторони, на підставі вказаних вище норм закону та з урахуванням свободи Договору передбачили, що у випадку прострочення поставки продукції продавець зобов`язується сплатити пеню покупцю у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від об`єму непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідачем оскаржувалась правомірність п. 5.6 Договору, та рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12.11.2019 у справі № 910/11874/19 в задоволенні позову було відмолено. Матеріали справи не містять доказів оскарження згаданого рішення та відкриття судом апеляційної інстанції провадження за апеляційною скаргою на нього, тому суд дійшов висновку, що вказане рішення є чинним та набрало законної сили.

Оскільки п. 5.6 Договору, його інші пункти, не дійсними не визнані, то правомірність Договору судом в цілому презюмується на підставі ст. 204 ЦК України.

Розрахунок пені за несвоєчасну поставку продукції судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним (зокрема, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом за заявлений у позові період нарахування), а їх розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 447473 грн. 62 коп. пені визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які Позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, 232, 236-242 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент" (площа Спортивна, буд. 1-А, м. Київ, 01023; ідентифікаційний код 40651177) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" (вул. Набережна, буд. 23, с. Кумарі, Врадіївський район, Миколаївська область, 56309; ідентифікаційний код 31929 (три мільйони шістсот п`ятдесят шість тисяч триста двадцять одну) грн. 26 коп. заборгованості, 447473 (чотириста сорок сім тисяч чотириста сімдесят три) грн. 62 коп. пені, а також 61556 (шістдесят одну тисячу п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 92 коп. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20.01.2020.

Суддя Сташків Р.Б.