ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" січня 2020 р. Справа№ 910/8733/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Поляк О.І.

Смірнової Л.Г.

представники сторін не викликались,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Енерго Трейд"

на рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2019 р. (повний текст складено 16.09.2019 р.)

у справі № 910/8733/19 (суддя - Ломака В.С.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Енерго Трейд"

до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 22 106,42 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Енерго Трейд" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 22 106,42 грн., з яких: 2 750,21 грн. 3 % річних та 19 356,21 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати отриманої за договором поставки нафтопродуктів № 53-129-01-17-01015 від 04.04.2017 р. продукції.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.09.2019 р. у справі № 910/8733/19 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Енерго Трейд" 2 526,21 грн. 3 % річних та 219,52 грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції встановив прострочення відповідачем оплати за отриману ним за договором поставки № 53-129-01-17-01015 від 04.04.2017 р. нафтопродуктів і правомірність вимог щодо застосування до боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, відповідно до перевіреного судом розрахунку 2 526,21 грн. 3 % річних (без урахування фактичних дат оплати). В частині стягнення інфляційних втрат відмовлено, оскільки прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становило менше місяця, що унеможливлює стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Енерго Трейд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимог позивача щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 19 356,21 грн. і постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у цій частині.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказував на те, що прострочення відповідачем грошового зобов`язання у строк, який не перевищує повний календарний місяць призводить до знецінення грошових коштів позивача унаслідок інфляційних процесів, а отже є підстави для стягнення інфляційних втрат за кожен день окремо.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2019 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Дідиченко М.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 р. відкрито апеляційне провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2020 р., у зв`язку з перебуванням судді Дідиченко М.А. у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Смірнова Л.Г., Поляк О.І.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04.04.2017 р. між державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальність "Альянс Енерго Трейд" (постачальник) укладено договір поставки № 53-129-01-17-01015 (договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити бензин А-92 (продукцію) виробництва ПАТ "Укртатнафта" для потреб ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом", а покупець зобов`язався прийняти і оплатити продукцію.

Відповідно до пункту 1.2 договору найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначені в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 3.1 договору визначено, що сума договору складає 2 823 196,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 470 532,67 грн.

За умовами пунктів 4.1, 4.2 договору покупець сплачує вартість продукції за ціною, зазначеною в специфікації, в національній валюті України шляхом банківського переказу на поточний рахунок постачальника. Оплата поставленої продукції за специфікацією здійснюється покупцем за кожну партію, що поставляється протягом 10 робочих днів від дати підписання акту приймання-передачі поставленої продукції.

Згідно з пунктами 5.1, 5.2, 5.4, 5.11 договору строк поставки продукції зазначений у специфікації. За погодження з покупцем (вантажоодержувачем) допускається поставка партіями. Поставка продукції згідно специфікації здійснюється автомобільним або залізничним транспортом на умовах DDP - склад ВП РАЕС ДП НАЕК "Енергоатом" (вантажоодержувач) згідно Інкотермс 2010. Постачальник не пізніше, ніж за три дні до відвантаження продукції, письмово повідомляє покупця про заплановану дату поставки продукції із зазначенням номенклатури та вартості партії продукції, що поставляється. Датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача. Належне виконання постачальником свого зобов`язання щодо поставки продукції підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі продукції.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.08.2017 р., а в частині оплати за поставлену продукцію, до повного розрахунку (п. 10.1 договору).

Сторонами погоджено специфікацію № 1 до договору, згідно з якою постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити на користь покупця продукцію (бензин А-92) залізничним або автомобільним транспортом на умовах DDP загальною кількістю 105,147 тон (з урахуванням допустимого відхилення не більше 10 % від встановленого специфікацією показника) загальною вартістю 2 823 195,68 грн. (з ПДВ) до 30.04.2017 р.

Протягом квітня-липня 2017 року постачальником поставлено покупцю продукцію на загальну суму 2 725 247,03 грн., відповідно до видаткових накладних № 170410/030 від 10.04.2017 р. на суму 1 488 939,34 грн. (з ПДВ), № 170704/016 від 04.07.2017 р. на суму 624 611,27 грн. (з ПДВ) та № 170704/017 від 04.07.2017 р. на суму 611 696,42 грн. (з ПДВ).

Сторонами підписано акти приймання-передачі продукції ТМЦ № 041-36/18 від 21.04.2017 р. на суму 1 488 939,34 грн.; № 041-36/52-А-УВТК від 05.07.2017 р. на суму 624 611,27 грн. та № 041-36/49-А-УВТК від 05.07.2017 р. на суму 611 696,42 грн.

Згідно з банківськими виписками по рахунку позивача, покупцем здійснено оплату за договором на загальну суму 2 725 247,03 грн., а саме: 26.05.2017 р. - 1 488 939,34 грн., 28.07.2019 р. - 624 611,27 грн. та 611 696,42 грн.

Предмет спору у даній справі є право позивача на застосування до боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, 3 % річних та інфляційних втрат за договором поставки нафтопродуктів № 53-129-01-17-01015 від 04.04.2017 р.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Нормами статті 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, постачальником поставлено покупцю товар на загальну суму 2 725 247,03 грн., відповідно до видаткових накладних та актів приймання-передачі ТМЦ, вартість якого покупець зобов`язаний був здійснити протягом 10 робочих днів від дати підписання акту приймання-передачі поставленої продукції (п. 4.2 договору). Проте, розрахунок відповідачем здійснено з порушенням встановленого строку, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача за 26.05.2017 р. та за 28.07.2017 р.

Враховуючи, що строк оплати за договором у відповідача настав за актом приймання-передачі № 041-36/18 від 21.04.2017 р. - 11.05.2017 р.; за актами приймання-передачі № 041-36/52-А-УВТК від 05.07.2017 р. та № 041-36/49-А-УВТК від 05.07.2017 р. - 19.07.2017 р., позивачем заявлено до стягнення 19 356,21 грн. інфляційних втрат та 2 750,21 грн. 3% річних за період прострочення з 12.05.2017 р. по 26.05.2017 р. на суму 1 488 939,34 грн., з 20.07.2017 р. по 28.07.2017 р. на суму 1 236 307,69 грн. (624 611,27 грн. + 611 696,42 грн.).

Нормами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна правова позиція щодо застосування ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 р. у справі № 916/190/18 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць. Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 910/21564/16 від 10.07.2019 р.).

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіривши здійснені розрахунки, апеляційний господарський суд встановив, що нараховані позивачем 2 526,21 грн. 3 % річних, є такими, що ґрунтуються на нормах законодавства України, тож позов в цій частині правомірно задоволено судом першої інстанції. В решті вимог щодо стягнення 3 % річних судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено, оскільки позивачем помилково включено до розрахунку день фактичної оплати відповідачем заборгованості. Враховуючи, що прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становило менше місяця, то, з огляду на правову позицію Верховного Суду, нараховані позивачем до стягнення 19 356,21 грн. інфляційних втрат з 12.05.2017 р. по 26.05.2017 р. та з 20.07.2017 р. по 28.07.2017 р. (за неповні місяці прострочення) задоволенню не підлягають.

Доводи апелянта правомірності висновків суду першої інстанції не спростовують, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Енерго Трейд" на рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2019 р. у справі № 910/8733/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2019 р. у справі № 910/8733/19 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/8733/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.01.2020 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді О.І. Поляк

Л.Г. Смірнова