ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2020 р. Справа№ 910/6811/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі судового засідання Бовсунівській Л.О.

за участю представників сторін

від позивача Кметик-Власенко О.В.

від відповідача не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2019 (повний текст складено 23.09.2019)

у справі №910/6811/19 (суддя Приходько І.В.)

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРБОНІКА ГРУПП"

про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення 52 588,56 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРБОНІКА ГРУПП" про визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 11.12.2018 до договору про закупівлю товару № 625 від 02.10.2018 та стягнення 52 588,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що додаткову угоду № 2 від 11.12.2018 до договору про закупівлю товару № 625 від 02.10.2018, якою збільшено ціну за тонну кам`яного вугілля марки ДГ (20-100) до 3528,36 грн без ПДВ, укладено сторонами з порушенням вимог частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", що призвело до безпідставного збільшення вартості товару та створило ризик втрат бюджетних коштів міста Києва на суму 52588,56 грн. У зв`язку з наведеним, позивач просить визнати недійсною вищезазначену додаткову угоду, в частині збільшення вартості товару, а також стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у розмірі 52588,36 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.09.2019 по справі №910/6811/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

При ухваленні зазначеного рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що сторонами під час укладення спірного Договору погоджено всі його істотні умови. Тоді як, при укладанні додаткових угод до Договору, сторони діяли відповідно до положень Закону України "Про публічні закупівлі", з дотриманням роз`яснень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" від 27.10.2016 №3302-06/34307-06. Крім того, як покупцем, так і постачальником виконані усі зобов`язання за Договором. При цьому, суд зазначив, що вимога про стягнення з відповідача 52588,56 грн не підлягає задоволенню, оскільки є похідною.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що додаткову угоду № 2 від 11.12.2018 до договору про закупівлю товару № 625 від 02.10.2018 укладено незаконно, з порушенням вимог частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2019 по справі №910/6811/19 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 справу № 910/6811/19 призначено до розгляду на 15.01.2019.

В судовому засіданні 13.01.2020 представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оскаржуване рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з п. 11 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

За результатами проведеної закупівлі вугілля кам`яного за ДК 021:2015: 09110000-3 - Тверде паливо (номер закупівлі № UА-2018-05-04-000650-с), між Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КАРБОНІКА ГРУПП" 02.10.2018 укладено Договір про закупівлю товару № 625 (далі - Договір), з Додатком № 1 до Договору "Специфікація" Вугілля кам`яне марка ДГ (20-100).

Згідно з п. 6.1. Договору сума Договору склала 1 049 760,00 грн. (без ПДВ), ціна за тонну згідно з договором становить 2916,0 грн. без ПДВ.

Місце виконання Договору визначено сторонами за адресою: проспект Науки, 96, м. Київ, 03039 (пункт 7.2. Договору).

Відповідно до п. 7.1. строк (термін) поставки (передачі) товару 31.12.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2018 року позивач направив відповідачу лист №1/ккжфгр від 03.10.2018 та експертний висновок №0-824 від 02.10.2018 Черкаської торгово-промислової палати на підтвердження зростання вартості Вугілля кам`яного марка ДГ (20-100), згідно з яким, станом на 02.10.2018, середній рівень вартості становить 3900-4500 грн./т.

10 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачем підписано Додаткова угода №1 до Договору про закупівлю товару № 625 від 02.10.2018.

Відповідно до Додаткової угоди №1, на підставі пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та експертного висновку торгово-промислової палати, сторони домовились внести зміни до Договору, а саме викласти додаток № 1 "Специфікація" в новій редакції.

Після внесення відповідних змін, додатковою угодою № 1 до Договору, загальна вартість однієї тонни вугілля кам`яного марка ДГ (20-100), згідно зі специфікацією, склала 3207,60 грн без ПДВ.

У грудні 2018 позивач отримав від відповідача лист № 2/кзпп2 від 04.12.2018 та експертний висновок № 0-1041 від 04.12.2018 Черкаської торгово-промислової палати на підтвердження зростання вартості Вугілля кам`яного, марка ДГ (20-100), згідно з яким станом на 04.12.2018 середній рівень вартості становить 4000-4500 грн./т.

11 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем підписано Додаткову угоду №2 до Договору про закупівлю товару № 625 від 02.10.2018, згідно з якою, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про Публічні закупівлі" та експертного висновку торгово-промислової палати, сторони домовились внести зміни до Договору, а саме викласти додаток № 1 "Специфікація" в новій редакції.

Після внесення відповідних змін додатковою угодою № 2 до Договору, загальна вартість однієї тонни вугілля кам`яного марка ДГ (20-100) згідно зі специфікації склала 3528,36 грн без ПДВ.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що Додаткову угоду №2 до Договору про закупівлю товару № 625 від 02.10.2018 укладено сторонами з порушенням вимог частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", що призвело до безпідставного збільшення вартості товару та створило ризик втрат бюджетних коштів міста Києва на суму 52 588,56 грн.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг, для забезпечення потреб держави та територіальної громади, визначено Законом України "Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

В силу частини першої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частин другої, третьої статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору та додаткових угод до нього. Договори не заперечні сторонами, не визнані недійсними за рішенням суду, не розірвані в установленому порядку чи за згодою сторін на момент судового розгляду.

Частиною п`ятою статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін, у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору, допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (частини перша, друга статті 632 Цивільного кодексу України).

У наведеному приписі закріплено принцип стабільності (або відносної неможливості зміни) встановленої сторонами ціни, що є проявом обов`язковості виконання умов договору, встановленої статтею 629 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що в умовах ринкової економіки ціна в договорі визначається попитом і пропозицією, конкуренцією та іншими економічними чинниками, тому при укладенні договору та визначення його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватись, зокрема враховувати тенденції зростання (падіння) цін на ринку товарів та послуг тощо.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2018 у справі №904/8354/16.

Відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника, у разі застосування переговорної процедури.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі (пункт 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі").

Аналогічна підстава для внесення змін до договору узгоджена сторонами у пункті 13.1 договору №625 від 03.10.2018.

З аналізу зазначених положень Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України (статті 651) та Господарського кодексу України (стаття 188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору. Якщо спеціальною нормою права (частиною 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі") заборонено укладення умов договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та заборонено вносити зміни до договору, окрім певного законодавчо визначеного переліку випадків, то внесення змін до такого договору поза межами переліку, передбаченого зазначеним приписом закону, означатиме незаконність внесення цих змін.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 916/1491/17.

Так, згідно роз`яснень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 №3302-06/34307-06 щодо зміни істотних умов договору про закупівлю визначено, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків, у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. При цьому, норма пункту 2 частини 4 статті 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар.

Таким чином, сторони у випадку коливання ціни на ринку наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше ніж на 10% від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін. Тобто, кожного разу сторони мають право збільшити ціну за одиницю товару не більше ніж на 10%, з урахуванням попередніх змін. Однак, у випадку коливання цін, тобто з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Так, оскільки сторони при укладені додаткової угоди №1 до Договору, у відповідності до експертного висновку Черкаської торгово-промислової палати №0-824 від 02.10.2018, вже врахували коливання ціни на ринку на момент укладення додаткової угоди №1, то при наступному внесенні змін до ціни товару необхідною умовою буде наявність зміни цін на ринку після укладення додаткової угоди №1, оскільки попередні коливання ціни на ринку, згідно з зазначеним висновком вже були враховані.

Як вбачається з матеріалів справи, укладання між позивачем та відповідачем додаткової угоди № 2 до Договору, в частині збільшення вартості вугілля марки ДГ (20-100) і ціни за одиницю товару, здійснено з врахуванням вищенаведених приписів чинного законодавства України. Зокрема, зі змісту додаткової угоди № 2 та специфікації до неї вбачається, що збільшення ціни за одиницю товару не перевищувало 10% від попередньої ціни за одиницю товару. Документальною підставою для внесення відповідних змін слугував експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати на підтвердження зростання середньої вартості Вугілля кам`яного марка ДГ (20-100), згідно з яким станом на 04.12.2018 середній рівень вартості становив 4000-4500 грн./т.

Доказів того, що Департаментом внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради, які проводили опрацювання документів за процедурами закупівлі, ініціювалися складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, в частині порушення законодавства про закупівлі, матеріали справи не містять.

Крім того, сторонами не заперечується факт належного виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі, що також підтверджується матеріалами справи.

Положеннями статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що при укладанні додаткових угод до Договору сторони діяли відповідно до положень Закону України "Про публічні закупівлі", з дотриманням роз`яснень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" .

З огляду на викладене, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 52588,56 грн також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною.

Враховуючи вищевикладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2019 по справі №910/6811/19 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2019 по справі №910/6811/19 без змін.

2.Справу №910/6811/19 передати до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 16.01.2019.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов