Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.01.2020 Справа № 905/1978/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Конько В.В., розглянувши справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Апоріна Олексія Юрійовича, м. Генічеськ, Херсонська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі», м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 33907,73грн, 3% річних у сумі 439,96грн, всього 34347,69грн

Представники учасників справи:

від позивача: представник не з`явився

від відповідача: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Фізична особа-підприємець Апорін Олексій Юрійович, м. Генічеськ, Херсонська область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі», м. Маріуполь, Донецька область, про стягнення заборгованості у розмірі 33907,73грн, 3% річних у сумі 439,96грн, всього 34347,69грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки б/н від 21.06.2019 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Відповідач заперечив проти позову посилаючись на те, що частина заборгованості за договором поставки б/н від 21.06.2019 оплачена відповідачем, а тому сума позовних вимог не відповідає дійсності, що також свідчить про те, що нарахування пені є некоректним.

Приймаючи позовну заяву до розгляду та відкриваючи провадження у справі, суд, виходячи з вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.247 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про розгляд даної справи як малозначної в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Висновок щодо визначення даної справи як малозначної зроблений судом з огляду на приписи п.1 ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, для цілей цього Кодексу визначені як малозначні.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 11.11.2019; судове засідання призначене на 10.12.2019 з подальшим оголошенням перерви до 09.01.2020.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; 11.12.2019 через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення з додатками; 09.01.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшов супровідний лист з додатками, в якому останній просить розглянути справу за відсутності позивача.

Відповідач представника у судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; про причини неявки суд не повідомив.

З огляду на спливання встановленого ст.248 Господарського процесуального кодексу України строку розгляду справи, виходячи з того, що під час розгляду справи судом було створено необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст.42,46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

21.06.2019 між Фізичною особою-підприємцем Апоріним Олексієм Юрійовичем (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі» (покупець), був укладений договір б/н, відповідно до п.1.1 якого продавець продає покупцю у власність продукти харчування у відповідності з асортиментним переліком продукції, що продається (далі - товар), а покупець оплачує та приймає за цінами та в порядку, передбаченому договором.

Загальна сума договору складає суму всіх накладних по договору (п.2.3 договору).

Відповідно до п.4.1 договору покупець здійснює розрахунок за отриманий товар в день його отримання але не пізніше 4 банківських днів.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків - до кінцевого його завершення (п.8.3 договору).

У виконання умов договору б/н від 21.06.2019 позивачем поставлено відповідачу товар за видатковими накладними: №591 від 22.06.2019 на суму 3889,08грн, №621 від 26.06.2019 на суму 12093,33грн, №622 від 26.06.2019 на суму 40386,60грн, №630 від 27.06.2019 на суму 7839,72грн, №641 від 28.06.2019 на суму 1699,00грн, на загальну суму 65907,73грн, який був прийнятий відповідачем без зауважень та заперечень стосовно кількості та якості поставленого товару, що підтверджується підписами обох сторін на видаткових накладних та не заперечується відповідачем.

Враховуючи приписи положень ст.ст. 76, 77, 91 Господарського процесуального кодексу України, видаткові накладні №591 від 22.06.2019, №621 від 26.06.2019, №622 від 26.06.2019, №630 від 27.06.2019, №641 від 28.06.2019 приймаються судом як такі, що підтверджують належне виконання позивачем умов договору б/н від 21.06.2019 в частині поставки товару та прийняття його відповідачем.

В свою чергу, відповідачем в межах виконання договору б/н від 21.06.2019 шляхом безготівкового переказу відповідачу були перераховані грошові кошти у загальній сумі 32000,00грн, що вбачається з платіжних доручень №4322 від 01.08.2019 на суму 20000,00грн, №4468 від 13.08.2019 на суму 7000,00грн, №51220 від 03.10.2019 на сум у5000,00грн. Решта вартості товару, як зазначає позивач, на суму 33907,73грн залишилась несплаченою.

Порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар у встановлений договором строк стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 33907,73грн, 3% річних у сумі 439,96грн. Розглядаючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 ст.11 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Судом встановлено, що між сторонами укладений договір б/н від 21.06.2019, який за своєю правовою природою є договором поставки, отже, правовідносини сторін підпадають під регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України, відповідно до якої за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договорів поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Як встановлено судом, позивач виконав господарські зобов`язання за договором б/н від 21.06.2019 з поставки товару.

Між тим, відповідач здійснив часткову оплату за поставлений товар на загальну суму 32000,00грн, що сторонами визнається.

Решта заборгованості у сумі 33907,73грн у визначений п.4.1 договору строк - в день його отримання але не пізніше 4 банківських днів, тобто, за видатковими накладними №591 від 22.06.2019 до 27.06.2019 включно, №621 від 26.06.2019 та №622 від 26.06.2019 до 02.07.2019 включно, №630 від 27.06.2019 до 03.07.2019 включно, №641 від 28.06.2019 до 04.07.2019 включно, станом на час звернення позивача до суду відповідачем сплачена не була.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2019, 18.11.2019, 27.11.2019, 02.12.2019, 03.12.2019 та 10.12.2019 відповідачем було сплачено заявлену до стягнення заборгованість у розмірі 33907,73грн, що підтверджується банківськими виписками №5467 від 22.10.2019 на суму 7000,00грн, №5758 від 18.11.2019 на суму 5000,00грн, №5855 від 27.11.2019 на суму 5000,00грн, №5914 від 02.12.2019 на суму 5000,00грн, №5929 від 03.12.2019 на суму 5000,00грн, №6015 від 10.12.2019 на суму 6907,74грн.

На підставі викладеного, враховуючи, що заборгованість за договором б/н від 21.06.2019 у сумі 33907,73грн була сплачена відповідачем після звернення позивачем з позовом до суду, що відбулось 16.10.2019, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 33907,73грн на підставі 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Водночас, суд зазначає, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати поставленого товару є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст.610 Цивільного кодексу України. З огляду на невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з оплати поставленого товару у строк, встановлений договором б/н від 21.06.2019, суд дійшов висновку, що відповідач згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних у сумі 439,96грн за період з 23.06.2019 по 16.10.2019, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатом проведеної перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних, судом встановлено його невідповідність фактичним обставинам справи в частині невірного визначення початку періодів нарахування на заборгованість за спірними накладними, без врахування умов п.4.1 договору, яким передбачено строк оплати - не більше 4 банківських днів. Таким чином, днями виникнення прострочення з оплати вартості поставленого за видатковими накладними від 22.06.2019, 22.06.2019, 27.06.2019, 28.06.2019 товару є 28.06.2019, 03.07.2019, 04.07.2019 та 05.07.2019 відповідно.

Здійснивши перерахунок 3% річних, суд встановив, що позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 439,96грн, підлягають задоволенню у розмірі 395,39грн, отже, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню; вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 44,57грн задоволенню не підлягають.

Суд роз`яснює позивачу його право на підставі п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» звернутись до суду з клопотанням про повернення з бюджету сплаченого платіжним дорученням №1990 від 16.10.2019 судового збору у сумі 1896,39грн (виходячи з розміру позовних вимог в частині закриття провадження у справі).

Решта сплаченого позивачем судового збору у сумі 24,61грн, виходячи з суми розглянутих по суті позовних вимог щодо стягнення 3% річних у сумі 439,96грн, з огляду на часткове задоволення позову за приписами п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Апоріна Олексія Юрійовича, м. Генічеськ, Херсонська область, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі», м. Маріуполь, Донецька область, в частині стягнення заборгованості у розмірі 33907,73грн - закрити.

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Апоріна Олексія Юрійовича, м. Генічеськ, Херсонська область, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі», м. Маріуполь, Донецька область, в частині стягнення 3% річних у сумі 439,96грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі» (87506, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Свободи, 20, ) на користь Фізичної особи-підприємця Апоріна Олексія Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3% річних у сумі 395,39грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 22,12грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 09.01.2020 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.01.2020.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова