ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2020 р. Справа№ 910/857/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Котенка О.О.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 15.01.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн"

на рішення господарського суду міста Києва

від 25.06.2019 (повний текст рішення складено 04.07.2019)

у справі №910/857/19 (суддя Бондаренко Г.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн"

про визнання недійсним одностороннього правочину,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакш" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" про визнання недійсним одностороннього правочину, а саме, листа-повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" щодо зарахування зустрічних вимог № 355 від 13.12.2018, з підстав суперечності вказаного правочину нормам чинного законодавства щодо безспірності та однорідності вимог.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" про визнання недійсним одностороннього правочину задоволено повністю. Визнано недійсним односторонній правочин Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" про зарахування зустрічних однорідних вимог, що проведений листом - повідомленням щодо зарахування зустрічних вимог № 355 від 13.12.2018. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн" витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн 00 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування підстав, викладених в апеляційній скарзі, відповідач зазначав про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи з огляду на наступне.

Як стверджував відповідач загальна сума неустойки за несвоєчасне виконання позивачем зобов`язань за договором складає 20 150 000,00 грн, які відповідач вимагає сплатити не пізніше 04.12.2018 листом від 03.12.2018 № 335.

Разом з цим, відповідач посилався на п. 4.2.5.1 договору за змістом якого сторони попередньо узгодили про те, що відповідач має право зменшити оплату, що належить позивачу, на суму неустойки (штрафу, пені), передбачених договором, шляхом проведення заліку зустрічних вимог, коли це не заборонено українським законодавством. Залік зустрічних вимог проводиться замовником без підписання сторонами додаткових документів (актів, протоколів, тощо), про що повідомляється позивач.

Так, відповідачем листом № 335 від 03.12.2018 заявлено вимогу до позивача про сплату неустойки за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором № МП-2017/1 від 01.11.2017 у сумі 20 150 000,00 грн. в межах строку позовної давності, яка обраховувалася з моменту, коли відповідач дізнався про порушення його права.

Таким чином, на думку відповідача, листом - повідомленням щодо зарахування зустрічних вимог від 13.12.2018 № 355 зобов`язання відповідача перед позивачем за договором № МП-2017/1 від 01.11.2017 про оплату за актами приймання-передачі в сумі 3 363 922,32 грн. припинились шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог з 14.12.2018.

Короткий зміст відзиву позивача на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач вказував на відсутність порушень ним договірних зобов`язань перед відповідачем, що підтверджується на належність виконань зобов`язань згідно підписаних сторонами актів приймання-передачі, тому на думку позивача на нього не можуть бути покладені жодні штрафні санкції.

Крім того позивач вважає, що позовна давність у даних правовідносинах почалась з моменту, коли у відповідача виникло право пред`явити вимогу про сплату штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Також, позивач наголошував на тому, що надсилання відповідачем вимоги від 30.11.2018 не перериває перебігу позовної давності, а договір надання послуг/виконання робіт №МП-2017/1 від 01.11.2017 визначає момент такого виконання, з якого починається перебіг.

Разом з цим, на думку позивача односторонній правочин щодо зарахування зустрічних вимог є спірним, додатково посилаючись на судову практику щодо вимог, які не визнаються та оспорюються, а отже не можуть бути зараховані.

Процедура апеляційного провадження у Північному апеляційному господарському суді

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " 07 Продакшн" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Агрикової О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" на рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2019 у справі №910/857/19 залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині на підставі ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України.

У визначений судом строк до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої скаржник додав докази надіслання апеляційної скарги на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн" та оригінал платіжного доручення №1658 від 11.07.2019 про сплату судового збору в сумі 2881,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" на рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2019 у справі №910/857/19; призначено апеляційну скаргу до розгляду.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 у справі №910/857/19 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/857/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" на рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2019 у справі №910/857/19 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Разіної Т.І.; призначено справу до розгляду на 06.11.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 розгляд справи відкладено до 04.12.2019.

У зв`язку з хворобою головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., судове засідання не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" на рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2019 у справі №910/857/19; призначено справу до розгляду на 15.01.2020.

В судове засідання 15.01.2020 з`явилися представники позивача та відповідача які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн"

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи

01.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн", як виконавцем за умовами договору, та Товариством з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн", як замовником за умовами договору, було укладено договір послуг/виконання робіт № МП-2017/1 (надалі - договір), за умовами якого (п. 1.1. договору) виконавець за завданням замовника надає останньому послуги/виконує роботи, а замовник оплачує послуги/роботи виконавця і виплачує винагороду за отримані в рамках цього договору майнові права на умовах цього договору, а саме:

1.1.1. послуги зі створення (виробництва) на замовлення замовника окремих сюжетів-реконструкцій для подальшого їх включення до проекту;

1.1.2. виконує роботи з пост-виробництва випусків проекту: обробка візуального матеріалу та/або аудіо матеріалу, наданого замовником після зйомок/після виробництва;

1.1.3. передає (відчужує) замовнику в повному обсязі всі виключні майнові права інтелектуальної власності (як авторські, так і суміжні) на об`єкти права інтелектуальної власності, створені виконавцем за договором у порядку і на умовах, встановлених цим договором, для подальшого використання на території всього світового простору, протягом всього строку охорони майнових прав.

Пунктом 2.10. договору визначено, що належне надання послуг та виконання робіт виконавцем підтверджується шляхом підписання сторонами актів приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт та переданих прав (далі "акти"), згідно з якими виконавець передає, а замовник приймає: у форматі, визначеному цим договором та додатками до цього договору, запис випусків проекту в двох варіантах: з і без графічних проявів (плашок, підписів, інформації про спонсорів, та інших графічних елементів), з розведеним звуком згідно технічних характеристик, встановлених замовником, та відповідні права на проект, зазначені в цьому договорі, у формі, передбаченій відповідним додатком до цього договору.

Відповідно до п. 2.15. договору, сторони погоджуються здійснювати взаємодію та виконувати свої зобов`язання за цим договором в терміни, передбачені Календарно-постановочним планом (КПП) що зазначений в додатку 1 до цього договору.

В п. 4.2.5.1 договору сторони передбачили, що замовник має право зменшити оплату, що належить виконавцю, на суму неустойки (штрафу, пені), передбачених договором, шляхом проведення заліку зустрічних вимог, коли це не заборонено українським законодавством. Залік зустрічних вимог проводиться замовником без підписання сторонами додаткових документів (актів, протоколів, тощо), про що повідомляється виконавець.

За умовами п. 5.1. договору вартість послуг/робіт, наданих виконавцем у відповідності договору, встановлюється у додатках до договору. Ціна договору складається із вартості послуг/робіт, наданих виконавцем за всіма додатками та включає в себе оплату за передачу (поступку) майнових прав на об`єкти права інтелектуальної власності, створені в ході виконання зобов`язань по договору.

Згідно пункту 5.2 договору, оплата винагороди за надані послуги/роботи виконавця та передачу (поступку) прав здійснюється шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок виконавця відповідно до графіка платежів, як це визначено у відповідному додатку до договору.

В п. 8.4. договору сторони погодили, що у випадку недотримання виконавцем передбачених договором строків надання послуг/виконання робіт, що не призвело до зриву ефіру запланованого показу відповідного випуску проекту згідно сітки мовлення телеканалу, в ефірі якого передбачене публічне сповіщення проекту, виконавець на вимогу замовника виплачує замовникові неустойку в розмірі 25 000, 00 грн за кожен день порушення.

У випадку недотримання замовником передбачених договором строків взаємодії (виконання замовником і виконавцем усіх етапів виробництва) з виконавцем, зазначених в п. 2.15 договору та в додатку № 1 до нього, строки надання послуг/виконання робіт виконавцем змінюються та продовжуються відповідно на термін затримки, викликаний замовником, при цьому жодні штрафні санкції, зазначені в п. 8.4. - 8.6., до виконавця не застосовуються.

Відповідно до п. 8.7. договору, у випадку, коли вимога про виплату штрафних санкцій, передбачених договором, не висувалася, сума штрафних санкцій буде складати 0 доларів, тобто штрафні санкції вважаються не нарахованими і сплаті не підлягають.

В додатку № 1 до договору, вказано, що винагорода за надані послуги зі створення (виробництва) одного сюжету-реконструкції та подальших робіт з пост-виробництва одного випуску проекту під робочою назвою "Життя на межі/рос. Жизнь на грани" і переданих прав на них становить 484 765, 20 грн, в т.ч. ПДВ 80 794, 20 грн (п. 4 додатку № 1 до договору).

Згідно п. 5 додатка № 1 до договору, оплата винагороди за надані послуги/роботи виконавця та передачу (поступки) прав відповідно до цих додатків здійснюються на підставі рахунків, шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок виконавця протягом 1 (одного) робочого дня з дати підписання відповідного акту приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт та переданих прав.

01.12.2017 сторонами договору було укладено додаткову угоду №1, згідно якої сторони погодили зменшити винагороду за надані послуги зі створення (виробництва) одного сюжету-реконструкції та подальших робіт з пост-виробництва одного випуску проекту під робочою назвою "Життя на межі/рос. Жизнь на грани" і переданих прав на них з дев`ятого по сімнадцятий випуск, що замовляються за договором, у зв`язку з чим внести зміни до пункту 4 додатка №1 до договору та викласти його у наступній редакції:

"4.Винагорода за надані послуги зі створення (виробництва) одного Сюжету-реконструкції та подальших робіт з пост-виробництва одного випуску Проекту під робочою назвою "Життя на межі/рос. Жизнь на грани" і переданих прав на них з дев`ятого по сімнадцятий випуск проекту становить 467 059, 20 грн в т.ч. ПДВ 77 843, 20 грн.

Актами приймання-передачі: № 1 від 12.11.2017, № 2 від 12.11.2017, № 3 від 17.11.2017, № 4 від 17.11.2017, № 5 від 17.11.2017, № 6 від 23.11.2017, № 7 від 23.11.2017, № 8 від 23.14.2017, № 1/2 від 12.02.2018, № 2/2 від 12.02.2018, № 3/2 від 12.02.2018, № 9 від 16.02.2018, №10 від 16.02.2018, № 11 від 16.02.2018, № 12 від 19.02.2018, № 13 від 19.02.2018, № 14 від 19.02.2018, № 15 від 21.02.2018, № 16 від 21.02.2018, № 17 від 21.02.2018, які підписані уповноваженими представниками обох сторін підтверджується факт надання позивачем відповідачеві послуг на виконання умов договору на загальну суму 4 203 532,80 грн.

В п. 3 кожного із вказаних актів сторонами було зазначено, що сторони підтверджують і погоджуються з тим, що виконавець належним чином надав послуги/роботи та передав, а замовник отримав, виключні майнові права в повному обсязі, у зв`язку з чим замовник не має будь - яких претензій до виконавця.

Надані послуги/виконані роботи були частково оплачені відповідачем на суму 839 610, 48 грн, що підтверджено копіями платіжних доручень, наявних в матеріалах справи.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача за договором складає 3 363922, 32 грн, стягнення якої є предметом позову у іншій господарській справі № 910/13972/18.

04.12.2018 відповідачем було надіслано позивачу вимогу про сплату штрафних санкцій за договором вих. № 335 від 03.12.2018, яка була отримана позивачем 10.12.2018, в якій відповідач вимагав сплатити 20 150 000,00 грн штрафних санкцій за договором, за несвоєчасне виконання зобов`язань до 04.12.2018.

14.12.2018 відповідач направив позивачу лист - повідомлення щодо зарахування зустрічних вимог № 355 від 13.12.2018, в якому з посиланням на п. 4.2.5.1. договору зазначив, що реалізує своє право на та проводить залік зустрічних вимог на суму 3363922, 32 грн, враховуючи наявність вимоги позивача до відповідача про оплату послуг за актами приймання - передачі в сумі 3 363922, 32 грн та вимоги відповідача до позивача про сплату неустойки в сумі 20 150 000, 00 грн.

18.12.2018 позивач направив відповідачу відповідь на вимогу про сплату штрафних санкцій № 335 від 03.12.2018, в якій заперечив неналежне з його боку виконання договору та правомірність нарахування штрафних санкцій.

Таким чином, предметом позову у справі є вимога позивача до відповідача про визнання недійсним одностороннього правочину, а саме, листа - повідомлення відповідача щодо зарахування зустрічних вимог № 355 від 13.12.2018, з тих підстав, що зобов`язання позивача по відношенню до відповідача щодо сплати штрафних санкцій в розмірі 20 150 000, 00 грн є спірним та що зараховані відповідачем як зустрічні вимоги не є однорідними за своєю правовою природою, вказані обставини, на думку позивача, виключають можливість зарахування таких вимог.

Рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" про визнання недійсним одностороннього правочину задоволено повністю. Визнано недійсним односторонній правочин Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" про зарахування зустрічних однорідних вимог, що проведений листом - повідомленням щодо зарахування зустрічних вимог № 355 від 13.12.2018. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн" витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн 00 коп.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Позиція Північного апеляційного господарського суду

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн", а доводи скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

За правилами частин 1, 2 статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.

Згідно з статтею 601 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.

В силу вимог частини першої статті 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (п.1); про стягнення аліментів (п. 2); щодо довічного утримання (догляду) (п. 3); у разі спливу позовної давності (п. 4); за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом (п. 4/1); в інших випадках, встановлених договором або законом (п.5).

За приписами частин 3, 5 статті 203 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. Не допускається зарахування вимог, щодо яких за заявою другої сторони належить застосувати строк позовної давності і строк цей минув, а також в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до частин 3 та 5 статті 202 Цивільного кодексу України, одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 02.04.2019 у справі № 918/539/18, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Таким чином, зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.

Припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однією з сторін. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з моменту, коли є у наявності всі умови для зарахування.

Заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування, а якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду, що в подальшому буде підставою для перегляду рішення в даній справі за новивиявленими обставинами.

Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов`язань (наприклад, недопустимість зарахування зустрічних вимог згідно з статтею 203 Господарського кодексу України та статтею 602 Цивільного кодексу України), то друга сторона вправі звернутися до господарського суду з позовом про примусове виконання зобов`язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом.

Разом з тим, ще одною важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 908/3039/16).

В оспорюваному правочині (листі-повідомленні) про зарахування зустрічних вимог № 355 від 13.12.2018 відповідач вказав про заявлену ним вимогу до позивача про сплату неустойки за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором № МП-2017/1 від 01.11.2017 в сумі 20 150 000,00 грн., у зв`язку з чим заявив про припинення своїх зобов`язань щодо сплати позивачеві послуг за актами приймання - передачі в сумі 3 363 922,32 грн за договором № МП-2017/1 від 01.11.2017 на підставі ст. 601 ЦК України шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що у спірному односторонньому правочині відповідач зараховує вимоги щодо стягнення пені та основного боргу, проте такі вимоги за своєю правовою природою не є однорідними, а відтак і не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку статті 601 Цивільного кодексу України.

Зазначена позиція суду, зокрема викладена в постановах Верховного Суду у справах № 910/21648/17 від 11.09.2018 та № 917/1862/16 від 21.06.2018.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач у відповідності до п. 8.4. договору нарахував позивачу пеню за порушення строків надання послуг/виконання робіт в загальному розмірі 20 150 000, 00 грн. При цьому, у змісті вимоги відображено про сплату штрафних санкцій за договором вих. № 335 від 03.12.2018 позивачем було передано з порушенням строків такі матеріали: (1) "Життя на межі", 3 проекти, кількість днів прострочення - 74; (2) "Життя на межі", 2 проекти, кількість днів прострочення - 74; (3) "Життя на межі", 3 проекти, кількість днів прострочення - 68, 70 та 70; (4) "Життя на межі", 1 проект, кількість днів прострочення - 69; (5) "Вещдок", 3 проекти, кількість днів прострочення - 53.

Водночас, в актах приймання - передачі послуг, які підписано відповідачем вказано, що виконавець належним чином надав послуги/виконав роботи за договором та що замовник не має будь - яких претензій до виконавця.

За правилами п. 8.7. договору сторони погодили, що у випадку, коли вимога про виплату штрафних санкцій, передбачених договором, не висувалася, сума штрафних санкцій буде складати 0 доларів, тобто штрафні санкції вважаються не нарахованими і сплаті не підлягають.

Після отримання вимоги про сплату штрафних санкцій за договором вих. № 335 від 03.12.2018, позивач заперечив правомірність нарахування пені, направивши відповідачу відповідь на вимогу про сплату штрафних санкцій № 335 від 03.12.2018.

Крім того, в п. 8.4. договору пеня визначена в твердій грошовій сумі - 25 000, 00 грн за кожен день порушення, що не передбачено ні Цивільним кодексом України, ні Господарським кодексом України.

З цього приводу в п. 2.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 N 14 судам було роз`яснено, що установлення розміру пені у твердій грошовій сумі законом не передбачено і суперечить змістові цього поняття; відтак позовні вимоги, пов`язані із стягненням пені, обчисленої виходячи з такого розміру, не можуть бути задоволені.

З огляду на викладене, всі ці обставини свідчать про спірність вимог відповідача щодо оплати пені нарахованої позивачу по п. 8.4. договору.

Зі змісту положень ст. 601 Цивільного кодексу України та ст. 203 Господарського кодексу України припинення зобов`язання зарахуванням означає відсутність предмета спору за умови, що між сторонами не залишилося спірних (неврегульованих) питань щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Припинення зобов`язання зарахуванням можливе лише за умов однорідності та безспірності зустрічних вимог сторін. І у випадку, коли такі вимоги не є безспірними, відповідний спір має бути вирішений у судовому порядку з дотриманням вимог процесуального закону.

Між сторонами існує спір щодо належного виконання виконавцем його зобов`язань за договором, правомірності нарахування пені за порушення строків передання матеріалів, у відповідності до п. 8.4. договору, тобто спір щодо наявності у позивача зобов`язання перед відповідачем по сплаті пені, наявність якого унеможливлює проведення зарахування вимог по сплаті пені і вимог по сплаті основного зобов`язання, як зустрічних та однорідних, на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України.

Наведена позиція суду підтверджується постановами Верховного Суду у справах № 914/136/14, № 910/21648/17 та № 910/7789/18.

Посилання відповідача на п. 4.2.5.1. договору, в якому сторони погодили можливість заліку вищевказаних вимог, відхиляються колегією суддів з тих підстав, що наявність в договорі відповідного пункту не доводить безспірність вимоги про сплату пені за договором та наявність у позивача обов`язку по її сплаті перед відповідачем.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

На підставі викладеного колегія суддів відхиляє як необгрунтовані доводи скаржника, погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позов та визнав недійсним односторонній правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог, що проведений листом - повідомленням щодо зарахування зустрічних вимог № 355 від 13.12.2018, як такий, що не відповідає вимогам діючого законодавства України.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Разом з тим, доводи заявника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції та до уваги судом не приймається з підстав їх недоведеності та невідповідності фактичним обставинам справи і вимогам закону, а тому відсутні підстави для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2019 у справі №910/857/19 - без змін.

Матеріали справи № 910/857/19 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.01.2020.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко