УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

16.01.2020Справа № 910/9195/19

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши матеріали

позовної заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" (Одеська обл., м. Чорноморськ);

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Центротранс" (м. Київ);

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна транспортна компанія" (м. Київ)

про визнання недійсним договору, визнання неправомірним користування майном

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" (ТОВ "Вантажна транспортна компанія", відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Центротранс" (далі - ТОВ "Центротранс", відповідач-2) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна транспортна компанія" (ТОВ "Інноваційна транспортна компанія", відповідач-3) про визнання недійсним договору, визнання неправомірним користування відповідачами-2, 3 напіввагонами позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 р. указану позовну заяву із доданими до неї документами було повернуто АТ "Українська залізниця" без розгляду.

17.09.2019 р. постановою Північного апеляційного господарського суду, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 27.11.2019 р., ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 р. скасовано, а позов передано на розгляд Господарському суду міста Києва.

Вивчивши передані матеріали, суддя приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), враховуючи наступне.

Як вбачається з позову, АТ "Українська залізниця" заявило три немайнові вимоги, а саме про:

1) визнання недійсним договору про надання послуг № 07/16/11/01-Р від 11.07.2016 р., укладеного між АТ "Українська залізниця" та ТОВ "Вантажна транспортна компанія";

2) визнання неправомірним користування ТОВ "Центротранс" напіввагонами позивача, переданими відповідачу-1 у користування залізницею за договором про надання послуг № 07/16/11/01-Р від 11.07.2016 р.;

3) визнання неправомірним користування ТОВ "Інноваційна транспортна компанія" напіввагонами позивача, переданими відповідачу-1 у користування залізницею за договором про надання послуг № 07/16/11/01-Р від 11.07.2016 р.

У якості доказу сплати судового збору за такі немайнові вимоги позивач надав платіжне доручення № 2007514 від 19.07.2019 р. на суму 3 842,00 грн.

Судовий збір згідно з ч.ч. 1, 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору визначені у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за заяву про вжиття заходів та забезпечення позову - 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 р., що діяв час звернення із позовом, станом на 01.01.2019 р. прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становив 1 921,00 грн.

Таким чином, заявник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 5 763,00 грн. (1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб * 3 немайнові вимоги), однак, такі вимоги закону позивач виконав неналежним чином.

З огляду на вказане надане заявником платіжне доручення № 2007514 від 19.07.2019 р. на суму 3 842,00 грн. не є належним доказом сплати судового збору за позовні вимоги у встановленому законом розмірі.

Також пунктом 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 ГПК України позивач зобов`язаний до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

З відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що юридичною адресою та місцезнаходженням відповідача-1 - ТОВ "Вантажна транспортна компанія" є - 65009, місто Одеса, вул. Академічна, буд. 20Б, офіс 8 каб. № 2. Проте, заявник до позовної заяви додав копії опису та поштової квитанції про направлення відповідачу-1 копії позову з додатками, а також заяви про усунення недоліків на іншу адресу - 68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Шевченка, буд. 7А, оф. 45.

Таким чином, заявник не надав суду належних доказів відправки відповідачу-1 позову з доданими до нього документами.

Окрім усього, позивач неналежно обгрунтував та виклав свої позовні вимоги.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Однак, у порушення указаних норм позивач не зазначив обставин, на які він посилався у обгрунтування позовних вимог, зокрема, які саме вагони ТОВ "Вантажна транспортна компанія" передало у користування ТОВ "Центротранс", а які - ТОВ "Інноваційна транспортна компанія" за накладними №№ 34155408 від 04.07.2019 р., № 34158022 від 05.07.2019 р., 34164822 від 05.07.2019 р., 42309229 від 16.07.2019 р., 45875713 від 16.07.2019 р., 42331561 від 17.07.2019 р., 42336115 від 18.07.2019 р., 42749986 від 17.12.2017 р., 4275000 від 17.12.2017 р., 42884189 від 26.09.2017 р., 42884205 від 26.09.2017 р., 42884221 від 26.09.2017 р., 428889030 від 27.09.2017 р., № 53420147 від 16.12.2017 р. (конкретно за кожною накладною).

Також позивач не визначив у позовних вимогах - користування якими конкретними напіввагонами та яким відповідачем він просить визнати неправомірним, хоча у своєму позові АТ "Українська залізниця" вказувало, що в оспорюваному договорі сторони визначили індивідуальні ознаки та порядок передачі і повернення рухомого складу, а також спосіб та умови його використання.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 162, 164 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Центротранс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна транспортна компанія" про визнання недійсним договору, визнання неправомірним користування майном залишити без руху.

Надати Акціонерному товариству "Українська залізниця" строк у десять днів з дня вручення даної ухвали на усунення вказаних в ній недоліків шляхом належного виконання вимог ст.ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України.

Роз`яснити, що у разі неусунення недоліків у визначений судом строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Головіна К.І.