ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"02" січня 2020 р. Cправа № 902/1146/19

Господарський суд Вінницької області у складі судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику представників сторін заяву №27.12-1/19 від 27.12.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" ( вул. Заводська, буд.7, смт Браїлів, Жмеринський район, Вінницька область, 23130) про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

28.12.2019 до Господарського суду Вінницької області надійшла заява №27.12-1/19 від 27.12.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" про забезпечення позову.

В прохальній частині даної заяви заявник просить суд вжити заходів по забезпеченню позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" вчиняти будь-які дії пов`язані із зупиненням відвантаження зерна.

В обґрунтування вказаної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" вказує, що 03.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" укладено Договір складського зберігання продукції №0306-19/1 (зі змінами та доповненнями) (далі- Договір), на підставі якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" прийняло на зберігання належне Товариству з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" зерно кукурудзи.

Як стверджує заявник, 27.12.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" отримало лист вих. №283 від 27.12.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП", в якому повідомлено про відвантаження належної Товариству з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" кукурудзи у вихідні дні 01.12.2019 та 22.12.2019 та зазначено про існування заборгованості за послуги відвантаження зерна за ці дні та неможливість провести подальше відвантаження кукурудзи згідно запланованого графіку через неоплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" послуги. При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" повідомляє, що графіки відвантаження складаються Зерновим складом відповідно до своїх виробничих потужностей та виробничого графіку, а при погодженні графіку відвантаження Товариство з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" не повідомляло Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт", які саме дні графіку вважаються вихідними.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" зазначає, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" заборгованість відсутня, а наявна переплата у розмірі 73373,35 грн, про що надано відповідний акт звірки взаєморозрахунків.

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" вважає, що незастосування щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" заходів забезпечення позову, а саме заборони вчиняти будь-які дії пов`язані з зупиненням відвантаження згідно попередніх домовленостей сторін, може призвести до порушення прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт", а також накладення на нього штрафних санкцій зі сторони вантажоотримувача зерна та подальшого звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" до суду щодо відшкодування завданих збитків.

Дослідивши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В даному випадку, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник посилається на лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" вих. №283 від 27.12.2019, у якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" просить виконати зобов`язання по оплаті в повному обсязі та посилається на пункт 4.6. Договору, відповідно до якого Зерновому складу надається право не відпускати Поклажодавцеві здану на зберігання продукцію до повного погашення ним заборгованості. Додатком до зазначеного листа вказано рахунок №379 від 27.12.2019, якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" не додано до матеріалів заяви про забезпечення позову.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити, зокрема, вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави, тощо (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.09.2019 р. у справі № 910/7141/13 та від 25.02.2019 р. у справі № 922/2673/18). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.ст. 76-78 ГПК України).

Разом з цим заявником не надано жодних доказів, які б свідчили, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" вчиняє дії, які перешкоджають відвантаженню зерна кукурудзи вантажоотримувачам згідно графіку. При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" лише вказало на умови Договору та надіслало до сплати відповідний рахунок на оплату, зміст якого суд не має можливості дослідити, внаслідок його не надання заявником до матеріалів забезпечення позову.

Також суд звертає увагу на повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт", що воно буде звертатися до суду із позовною заявою, щодо забезпечення якого подано заяву, з вимогою нематеріального характеру про зобов`язання вчинити дії. При цьому суд не вбачає із наданих документів спору між сторонами зобов`язального характеру щодо вчинення дій, оскільки заявником не вказано вчинення яких саме дій слугуватиме предметом потенційної позовної заяви.

Таким чином, суд не вбачає ані наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом майбутньої позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ані імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі не вжиття таких заходів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відхиляючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що відповідно до п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви №27.12-1/19 від 27.12.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" про забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" вчиняти будь-які дії пов`язані із зупиненням відвантаження зерна відмовити повністю.

2. Згідно зі ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами ч.8 ст.140, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

5. Копію ухвали надіслати заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дата складання повного тексту ухвали 02.01.2020 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ТОВ "Поділля Агропродукт" ( вул. Заводська, буд.7, смт Браїлів, Жмеринський район, Вінницька область, 23130).