Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/880/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М.,

розглянувши матеріали позовної зави

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фасад Експо"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Бекон"

про стягнення 166 850,00 грн.

секретар судового засідання Коваль С.М.;

Представники:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

ОПИС СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фасад Експо" звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Бекон" про стягнення 166 850,00 грн. заборгованості.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги аргументовані неналежним виконанням відповідачем договору купівлі - продажу товару №01/18022019 від 18 лютого 2019 року в частині оплати переданого у власність відповідача товару. Позивач стверджує, що відповідач лише частково оплатив отриманий товар, чим порушив права позивача.

Відповідач відзиву на позовну заяву з відображенням своєї позиції суду не надав.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №918/880/19, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 16 січня 2020 року.

13 січня 2020 року позивачем подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, крім того останній повідомив, що станом на день подання даної заяви заборгованість не погашена, ціна позову не змінилась.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про місце дату та час розгляду справи позивач повідомлений належним чином.

В судове засідання представник відповідача не з`явився. Поштове повідомлення, що було направлено на адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та містило відомості про місце дату та час розгляду спору, повернулось до суду з відміткою: "організація вибула".

Згідно з положеннями статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір за наявними матеріалами.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

18 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фасад Експо" (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Бекон" (покупець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу товару №01/18022019 (надалі - договір), відповідно до предмету якого продавець зобов`язується протягом терміну дії цього договору передати у власність покупця товар в асортименті (будівельні матеріали та інструмент) та в кількості, зазначеними у накладних, які є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість на умовах даного договору.

Відповідно до пункту 1.2. договору, загальний обсяг товару, що продається за цим договором, визначається протягом строку дії договору з урахуванням кількості та асортименту (номенклатури) товару за всіма переданими відповідно до умов цього договору окремими партіями.

Відповідно до пункту 2.1. договору, асортимент (номенклатура), кількість та терміни поставки кожної окремої партії товару погоджується сторонами у вигляді замовлення (в тому числі усного).

Пунктом 2.5. договору передбачено, що товар передається покупцю по видаткових накладних, які оформляються на кожну поставку товару. Факт отримання покупцем товару та перехід права власності відбувається шляхом підписання видаткових накладних.

Як встановив суд з матеріалів справи, позивач передав відповідачу товар на суму 246 850,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: №450 від 06 червня 2019 року на суму 99 657,00 грн., №501 від 11 червня 2019 року на суму 15 948,00 грн., №610 від 25 червня 2019 року на суму 31 201,00 грн., №747 від 08 червня 2019 року на суму 50 702,00 грн., №748 від 08 липня 2019 року на суму 32 514,00 грн., № 749 від 08 липня 2019 року на суму 5 290,00 грн., №987 від 16 липня 20219 року на суму 11 538,00 грн.

У відповідності до пункту 3.1. договору, попередня оплата складає 100% вартості замовленої партії товару.

Згідно з умовами пункту 3.2. договору, розрахунок проводиться у гривнях шляхом перерахування суми вартості товару на поточний рахунок продавця. За погодженням сторін покупець має право проводити розрахунок (повністю або частково) готівкою через каси продавця в установленому чинним законодавством порядку.

Як слідує з матеріалів справи 28 травня 2019 року відповідач частково оплатив переданий за умовами договору товар в сумі 80 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №77 від 28 травня 2019 року. Таким чином неоплаченим є товар переданий позивачем відповідачу на суму 166 850,00 грн. Також дану суму боргу відповідача перед позивачем сторони зафіксували в акті звірки взаємних розрахунків за період з 01 січня 2019 року по 30 липня 2019 року.

Позивач зазначає, що у листопаді 2019 року направляв відповідачу вимогу про оплату поставленого товару, яка залишена без задоволення.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

У відповідності до статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з правилами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами статті 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Згідно з нормами статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Положеннями статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з нормами статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Правилами статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Висновки суду

На думку суду, встановлені обставини щодо прострочення виконання відповідачем договірних зобов`язань стосовно оплати вартості поставленого товару у порядку та строки погоджені сторонами свідчать про порушення відповідачем прав позивача, а відтак позовні вимоги про стягнення 166 850,00 грн. є законними, обгрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення статті 129 ГПК України, судовий збір в сумі 2 502,75 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Також позивачем заявлено до стягнення судові витрати понесені позивачем у зв`язку з отриманням правової допомоги в сумі 1 000,00 грн.

За змістом статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

До позовної заяви позивачем долучено договір про надання правової (правничої) допомоги від 19 листопада 2019 року, акт виконаних робіт та копію платіжного доручення №4884 від 25 листопада 2019 року про оплату правової допомоги в розмірі 1 000,00 грн.

Отже, суд вважає доведеним понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу на суму 1 000,00 грн.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА КОМПАНІЙ "БЕКОН" (33018, Рівненська область, місто Рівне, вул. Курчатова 62Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАСАД ЕКСПО" (43023, Волинська область, місто Луцьк. вул. Конякіна 16А, ) 166 850 (сто шістдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. заборгованості, 2 502 (дві тисячі п`ятсот два) грн. 75 коп. судового збору та 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Позивач (Стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАСАД ЕКСПО" (43023, Волинська область, місто Луцьк. вул. Конякіна 16А, ).

Відповідач (Боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРУПА КОМПАНІЙ "БЕКОН" (33018, Рівненська область, місто Рівне, вул. Курчатова 62Г, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Качур А.М.