СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2020 р. Справа № 913/277/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Белкіної О.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Комісар О.О. - прокурор відділу Прокуратури Харківської області, на підставі службового посвідчення від 06.05.2016 №043187;

від 1-го відповідача: не з`явився;

від 2-го відповідача: не з`явився;

від 3-го відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Луганської області, м.Рубіжне, Луганська область,

на рішення Господарського суду Луганської області від 23.07.2019 (суддя Секірський А.В.), ухвалене в приміщенні Господарського суду Луганської області в м.Харкові о 12год.18хв., повний текст якого складений 25.07.2019,

у справі №913/277/19,

за позовом: Заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, м.Сєвєродонецьк, Луганська область,

до 1-го відповідача: Рубіжанської міської ради Луганської області, м.Рубіжне, Луганська область,

до 2-го відповідача: Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області, м.Рубіжне, Луганська область,

до 3-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ПКФ Прайд, м.Рубіжне, Луганська область,

про визнання рішення незаконним, визнання договору недійсним та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

13.05.2019 Заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області звернувся до Господарського суду Луганської області із позовом до Рубіжанської міської ради Луганської області, Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області, ТОВ ПКФ Прайд про:

- визнання незаконним рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 17.07.2018 №57/8 Про надання згоди управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ ПКФ Прайд ;

- визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового сервітуту (земельний сервітут), укладеного 01.10.2018 між Управлінням освіти Рубіжанської міської ради і ТОВ ПКФ Прайд, зареєстрований 01.10.2018 за №125;

- зобов`язання ТОВ ПКФ Прайд повернути Управлінню освіти Рубіжанської міської ради Луганської області земельну ділянку загальною площею 0,0200га, вартістю 47406,03грн, розташовану за адресою: Луганська область, м.Рубіжне, вул. Володимирська, 19;

- стягнення з відповідачів на користь прокуратури Луганської області 5763,00грн судового збору (т.1, а.с. 5-50).

Рішенням Господарського суду Луганської області від 23.07.2019 у справі №913/277/19 у задоволенні позовних вимог заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області до Рубіжанської міської ради Луганської області, Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області та ТОВ "ПКФ Прайд" про визнання рішення незаконним, визнання договору недійсним та повернення земельної ділянки відмовлено (т.1, а.с. 151-157).

Рішення місцевого господарського суду із посиланням на статті 2, 15-2, 78, 83, 84, 98-100, 116, 122 ЗК України, статті 395, 401, 403 ЦК України мотивовано тим, що позивачем не доведено будь-якими належними доказами, що земельний сервітут наданий на підставі рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 17.07.2018 №57/8 та договору на встановлення особистого строкового сервітуту на розміщення та експлуатацію тимчасової споруди модульної котельної на твердому паливі та складу палива не для розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм), а для об`єкту нерухомості. Крім того, суд зазначив, що спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області, що виключає можливість передачі її в оренду ТОВ ПКФ Прайд. Також суд дійшов висновку, що ТОВ ПКФ Прайд за сприяння органів влади добросовісно набув право сервітуту спірної земельної ділянки, а тому задоволення позову не відповідатиме принципу пропорційності, оскільки покладатиме надмірний індивідуальний тягар на ТОВ ПКФ Прайд.

Перший заступник прокурора Луганської області із рішенням місцевого господарського суду не погодився та 01.08.2019 звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 23.07.2019 та ухвалите нове рішення; стягнути з відповідачів судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що укладаючи договір про встановлення особистого строкового сервітуту (земельного сервітуту) ТОВ ПКФ ПРАЙД не зверталося до органу з питань містобудування та архітектури та, відповідно, не оформило паспорт прив`язки тимчасової споруди, чим порушило встановлений законом порядок розміщення тимчасової споруди. Скаржник вважає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому факту, що ТОВ ПКФ ПРАЙД на момент укладення спірного договору не було ані власником, ані землекористувачем сусідніх земельних ділянок чи об`єктів нерухомості, прохід до яких неможливий без використання суміжних (сусідніх) земельних ділянок, а тому не є суб`єктом, який має право вимагати встановлення сервітуту. Скаржник вважає, що предмет спірного договору та інші його умови відповідають законодавчому визначенню оренди землі, а отже спірний договір є удаваним, оскільки вчинений з метою приховання іншого правочину; до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство про оренду землі, а оспорювані рішення та договір підлягають оцінці на предмет відповідності таким нормам. Крім того, зазначає, що на момент прийняття оспорюваного рішення Рубіжанська міська рада була обізнана про заінтересованість ТОВ "Рубіжтепло" у виділенні йому спірної земельної ділянки та про існування конкуренції інтересів щодо набуття права користування земельною ділянкою, як підставу для проведення земельних торгів.

Одночасно скаржник просить долучити до матеріалів справи додаткові докази, а саме: заяви ТОВ «Рубіжтепло» від 30.07.2019 №143, від 19.06.2018 №2 від 09.08.2018 №25, від 30.08.2018 №41 та лист від 03.09.2018 №57, з тих підстав, що про їх наявність стало відомо прокуратурі Луганської області лише 30.07.2019 (т.1, а.с.200-214). Вказане клопотання підлягає задоволенню судом апеляційної інстанції, оскільки вказані документи позивач отримав після ухвалення оскаржуваного рішення, про наявність яких йому не було відомо на момент розгляду справи судом першої інстанції.

18.11.2019 Прокуратурою Луганської області до Східного апеляційного суду надано доповнену апеляційну скаргу, в якій скаржник уточнив вимоги апеляційної скарги, зокрема, просить рішення Господарського суду Луганської області від 23.07.2019 у справі №913/277/19 скасувати повністю та ухвалите нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги. Також зазначив, що предмет спірного договору та інші його умови не відповідають законодавчому визначенню поняття земельного сервітуту (т.2, а.с. 6-22).

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 23.07.2019 у справі №913/277/19 повністю та ухвалите нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги

Відповідачі належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, проте не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов`язковою, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами без участі представників відповідачів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 27.01.2010 №171079 Управління освіти Рубіжанської міської ради є постійним користувачем земельної ділянки площею 1,3032га у межах згідно з планом, що розташована за адресою: вул. Леніна (вул. Володимирська), буд. 19 в місті Рубіжному Луганської області для розміщення СШ №6 (т.1,а.с.31,32).

20.06.2018 ТОВ «ПКФ ПРАЙД» звернулось до Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області з листом, в якому зазначило, що на підставі рішення Рубіжанської міської ради від 06.06.2018 №52/2 «Про затвердження інвестиційного договору щодо забезпечення теплопостачання об`єктів соціальної сфери» між Рубіжанською міською радою та ТОВ «ПКФ ПРАЙД» укладений інвестиційний договір, та просило для реалізації інвестиційного проекту укласти договір особистого строкового сервітуту на частину земельної ділянки, що знаходиться в постійному користуванні Управління освіти Рубіжанської міської ради орієнтовною площею 20кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Рубіжне, вул. Володимирська, 19, ЗОШ №6, для розміщення тимчасової споруди котельні та складу палива, терміном на 5 років з можливим подальшим продовженням (т.1,а.с.25).

У листі від 29.06.2018 №920 Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області просило Рубіжанську міську раду Луганської області винести на розгляд сесії прийняття рішення про встановлення земельного сервітуту та укладання договору про встановлення особистого строкового сервітуту з ТОВ «ПКФ ПРАЙД» відповідно до положень Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України, оскільки до Управління освіти надійшли листи від ТОВ «ПКФ ПРАЙД» від 19.06.2018 про укладання договорів особистого строкового сервітуту на частину земельної ділянки, що знаходиться у постійному користуванні Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області (т.1,а.с.93).

17.07.2018 Рубіжанською міською радою прийнято рішення №57/8 «Про надання згоди управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ «ПКФ ПРАЙД», яким надано згоду Управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового сервітуту з ТОВ «ПКФ ПРАЙД» на частину земельної ділянки, що належить управлінню освіти Рубіжанської міської ради на праві постійного користування, орієнтовною площею 0,0200га (кадастровий номер :07:008:0103), розташовану за адресою: м. Рубіжне, вул. Володимирська, 19, для розміщення та експлуатації стаціонарної тимчасової споруди модульна котельня на твердому паливі та склад палива терміном на 5(п`ять років) з можливим подальшим продовженням. Встановлено ТОВ «ПКФ ПРАЙД» замовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту та здійснити заходи щодо внесення відомостей про межі земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, до Державного земельного кадастру. Зобов`язано ТОВ «ПКФ ПРАЙД» після укладення договору про встановлення особистого строкового сервітуту з Управлінням освіти Рубіжанської міської ради здійснити заходи щодо державної реєстрації права користування земельною ділянкою (т.1,а.с.22).

19.09.2018 Рубіжанською міською радою прийнято рішення №63/1 «Про погодження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж частин земельних ділянок, на які поширюється право сервітуту», яким, зокрема, погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частин земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, розташовану за адресою: м. Рубіжне, вул. Володимирська,19, площею 0,0200га (кадастровий номер :07:008:0117), (згідно з переліком обмежень щодо використання земельних ділянок код 07.10 інші земельні сервітути) (т.1,а.с.81).

01.10.2018 між Управлінням освіти Рубіжанської міської ради Луганської області (надавачем сервітутних прав) та ТОВ «ПКФ ПРАЙД» (сервітуарієм) укладений договір про встановлення особистого строкового сервітуту (земельного сервітуту), п.1.1 якого встановлено, що предметом цього договору є особистий строковий сервітут (земельний сервітут), встановлений виключно сервітуарію на частину земельної ділянки, яка належить надавачу сервітутних прав на праві постійного користування для розміщення та експлуатації тимчасової споруди модульної котельні на твердому паливі та складу палива (т.1,а.с.23, 24).

Відповідно до п.1.2 цього договору особистий строковий сервітут (земельний сервітут) встановлюється на земельній ділянці площею 1,3032га, кадастровий номер :07:008:0103, розташованій за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Володимирська, 19, на підставі рішення Рубіжанської міської ради від 17.07.2018 №57/8 «Про надання згоди управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ «ПКФ ПРАЙД», на виконання рішення Рубіжанської міської ради від 20.12.2017 №39/1 «Про затвердження програми децентралізації теплопостачання в місті Рубіжне на 2018 рік» та Інвестиційного контракту (угоди) від 06.06.2018 №01/_/_2018, укладеного між Рубіжанською міською радою та ТОВ «ПКФ ПРАЙД». Право постійного користування надавачем сервітутних прав земельною ділянкою підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 25.01.2010 серія ЯЯ №171079.

Згідно з п.1.3 цього договору особистий строковий сервітуту (земельний сервітут) встановлюється площею 0,0200га для розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм) (згідно з пунктом в статті 99 Земельного кодексу України) відповідно до Плану межі земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту для розміщення та експлуатації тимчасової споруди модульна котельня на твердому паливі та склад палива (далі - ТС).

У п.1.4 цього договору зазначено, що цей договір не є договором оренди земельної ділянки чи будь-яким іншим договором користування земельною ділянкою.

Пунктом 4.3.2 цього договору встановлено, що сервітуарій має право приступати до використання земельної ділянки після державної реєстрації цього договору, а для розміщення тимчасової споруди після отримання відповідних дозвільних документів.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 01.10.2018 внесений запис про державну реєстрацію договору про встановлення особистого строкового сервітуту (земельного сервітуту), серія та номер : б/н, виданий 01.10.2018; надавач сервітутних прав: Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області; правокористувач: ТОВ «ПКФ ПРАЙД»; строк користування (сервітуту) п`ять років (т.1,а.с.27,28).

09.10.2018 Головне управління Держгеокадастру у Луганській області звернулось до Рубіжанської міської ради з клопотанням з питань дотримання вимог земельного законодавства №254-ДК/0011/КВ/06/01/-18, в якому зазначило, що згідно паспорту на модульні котельні, вони встановлюються на стрічково-переривчастий фундамент з фундаментних блоків або монолітного бетону, тобто не можуть бути віднесені до малих архітектурних форм, розміщення яких передбачено статтею 99 ЗК України, за договором сервітуту, а тому рішення 57 сесії Рубіжанської міської ради сьомого скликання «Про надання згоди управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ «ПКФ ПРАЙД» від 17.07.2018 №57/6, «Про надання згоди Управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ «ПКФ ПРАЙД» від 17.07.2018 №57/7, «Про надання згоди Управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ «ПКФ ПРАЙД» від 17.07.2018 №57/8 прийняті з порушенням вимог статті 99 ЗК України. У зв`язку з чим запропонувало привести вищезазначене розпорядження у відповідність до діючого законодавства (т.1,а.с.33).

Листом від 14.11.2018 Рубіжанська міська рада Луганської області повідомила Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, що на земельних ділянках, які визначені у клопотанні від 09.10.2018, встановлені інші земельні сервітути (код 07.10 згідно з Переліком обмежень щодо використання земельних ділянок), а тому клопотання з питань дотримання вимог земельного законодавства від 09.10.2018 №254-ДК/0011/КВ/06/01/-18 є необґрунтованим. Одночасно просило надати копії паспортів на модульні котельні, які були прийняті до уваги Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області при підготовці матеріалів щодо порушення вимог земельного законодавства (т.1,а.с.34).

13.12.2018 Головне управління Держгеокадастру у Луганській області звернулось до Сєвєродонецької місцевої прокуратури, в якому з посиланням на статтю 99 ЗК України, статті 401,404 ЦК України зазначило, що підставою встановлення сервітуту є відсутність у особи, у тому числі і у користувача земельної ділянки, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужою земельною ділянкою земельного сервітуту. Надання земельної ділянки в користування для будівництва та обслуговування модульної котельної не охоплює поняття земельного сервітуту, оскільки останній передбачає лише право: проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Фактично умови договору, які визначають: право користування земельною ділянкою, маючи за мету такого користування - будівництво і обслуговування модульної котельні, порядок, розмір та форму оплати за користування, строк користування, відповідають законодавчому визначенню поняття оренди землі, а тому рішення Рубіжанської міської ради Луганської області прийняті з порушенням вимог земельного законодавства (т.1,а.с.35,36).

13.05.2019 Заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області звернувся до Господарського суду Луганської області із позовом до Рубіжанської міської ради Луганської області, Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області, ТОВ ПКФ Прайд про:

- визнання незаконним рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 17.07.2018 №57/8 Про надання згоди управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ ПКФ Прайд ;

- визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового сервітуту (земельний сервітут), укладеного 01.10.2018 між Управлінням освіти Рубіжанської міської ради і ТОВ ПКФ Прайд, зареєстрований 01.10.2018 за №125;

- зобов`язання ТОВ ПКФ Прайд повернути Управлінню освіти Рубіжанської міської ради Луганської області земельну ділянку загальною площею 0,0200га, вартістю 47406,03грн, розташовану за адресою: Луганська область, м.Рубіжне, вул. Володимирська, 19;

- стягнення з відповідачів на користь прокуратури Луганської області 5763,00грн судового збору (т.1, а.с. 5-50).

23.07.2019 місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення з підстав, зазначених вище (т.1, а.с.151-157).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Предметом позову у даній справі є визнання незаконним рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 17.07.2018 №57/8 Про надання згоди управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ ПКФ Прайд, визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового сервітуту (земельний сервітут), укладеного 01.10.2018 між Управлінням освіти Рубіжанської міської ради і ТОВ ПКФ Прайд, зареєстрованого 01.10.2018 за №125, та зобов`язання повернути спірну земельну ділянку.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК і ГК України з урахуванням особливостей, встановлених Земельним кодексом України.

Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1, пункту «а» частини 2 статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Частиною 1 статті 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 27.01.2010 №171079 Управління освіти Рубіжанської міської ради є постійним користувачем земельної ділянки площею 1,3032га у межах згідно з планом, що розташована за адресою: вул. Леніна (вул. Володимирська), буд. 19 в місті Рубіжному Луганської області для розміщення СШ №6 (т.1,а.с.31,32).

Частиною 1 статті 78 ЗК України встановлено, що право власності на землю це право володіння, користування і розпорядження земельними ділянками.

Відповідно до частини 1 статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

У пункті 5.2 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 N 5-рп/2005 у справі N 1-17/2005 зазначено, що стосовно права постійного користування земельними ділянками діє механізм захисту, гарантований статтями 13, 14, 41, 55 Конституції України.

У пункті 5.6 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 N 5-рп/2005 у справі N 1-17/2005 зазначено, що суб`єктивне право постійного користування земельною ділянкою суттєво відрізняється від суб`єктивного права власності на землю та суб`єктивного права оренди. Хоча власники землі та орендарі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками (орендарі - в частині передачі земель у суборенду за згодою власника), а постійні користувачі такої можливості позбавлені, у їх праві на землю є ряд особливостей і переваг:

- право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством;

- права та обов`язки постійних землекористувачів визначені чинним земельним законодавством і не підлягають договірному регулюванню (не можуть бути звужені);

- постійні землекористувачі, як і землевласники, сплачують земельний податок, розмір якого визначається відповідно до чинного законодавства, на відміну від договірного характеру орендної плати;

- земельні ділянки у постійне користування передаються у порядку відведення безоплатно з наступним посвідченням цього права шляхом видачі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою. Кодексом не встановлено чітких матеріально-правових і процесуальних гарантій зміни громадянами юридичного титулу права постійного користування земельною ділянкою на право власності чи право оренди.

Статтею 141 ЗК України передбачено підстави припинення права користування земельною ділянкою.

Підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку визначені статтею 143 ЗК України.

Враховуючи приписи чинного законодавства, підстави для припинення права користування земельною ділянкою, яка перебуває у постійному користуванні Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області, на момент прийняття оскаржуваного рішення відсутні.

Враховуючи той факт, що Управління освіти Рубіжанської міської ради є постійним користувачем земельної ділянки площею 1,3032га, частина якої є предметом спірного договору про встановлення особистого строкового сервітуту (земельного сервітуту) від 01.10.2018, і скаржником не наведено правових підстав для вилучення спірної земельної ділянки у постійного користувача (Управління освіти Рубіжанської міської ради), у Рубіжанської міської ради відсутнє право передачі цієї земельної ділянки або її частини в оренду іншій особі без її вилучення у постійного користувача, оскільки вчинення відповідних дій призведе до порушення прав постійного користувача вказаною земельною ділянкою, визначених Конституцією України.

Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Статтею 402 ЦК України встановлено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Відповідно до статті 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Земельний сервітут здійснюється способом найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Стаття 99 ЗК України визначає види права земельних сервітутів. Так, зокрема, власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, як: право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); інші земельні сервітути.

Згідно зі статтею 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Частинами 2,3 статті 101 ЗК України встановлено, що земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам. Власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що 20.06.2018 ТОВ «ПКФ ПРАЙД» звернулось до Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області як до постійного користувача земельної ділянки з листом, в якому зазначило, що на підставі рішення Рубіжанської міської ради від 06.06.2018 №52/2 «Про затвердження інвестиційного договору щодо забезпечення теплопостачання об`єктів соціальної сфери» між Рубіжанською міською радою та ТОВ «ПКФ ПРАЙД» укладений інвестиційний договір, та просило для реалізації інвестиційного проекту укласти договір особистого строкового сервітуту на частину земельної ділянки, що знаходиться в постійному користуванні Управління освіти Рубіжанської міської ради орієнтовною площею 20кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Рубіжне, ЗОШ №6, вул. Володимирська, 19, для розміщення тимчасової споруди котельні та складу палива, терміном на 5 років з можливим подальшим продовженням (т.1,а.с.25).

У зв`язку з тим, що Управління освіти Рубіжанської міської ради є постійним користувачем земельної ділянки, який наділений певним колом повноважень щодо земельної ділянки, яка перебуває у нього в постійному користуванні, останнє звернулося до Рубіжанської міської ради Луганської області з листом від 29.06.2018 №920, в якому просило винести на розгляд сесії питання щодо встановлення земельного сервітуту та укладання договору про встановлення особистого строкового сервітуту з ТОВ «ПКФ ПРАЙД» відповідно до положень Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України, оскільки до Управління освіти надійшли листи від ТОВ «ПКФ ПРАЙД» від 19.06.2018 про укладання договорів особистого строкового сервітуту на частину земельної ділянки, що знаходиться у постійному користуванні Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області (т.1,а.с.93).

З наведених вище листів вбачається, що ТОВ «ПКФ ПРАЙД» просило укласти договір особистого строкового сервітуту на частину земельної ділянки для розміщення тимчасової споруди котельні та складу палива.

17.07.2018 Рубіжанською міською радою прийнято рішення №57/8 «Про надання згоди управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ «ПКФ ПРАЙД», яким надано згоду Управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового сервітуту з ТОВ «ПКФ ПРАЙД» на частину земельної ділянки, що належить управлінню освіти Рубіжанської міської ради на праві постійного користування, орієнтовною площею 0,0200га (кадастровий номер :07:008:0103), розташовану за адресою: м. Рубіжне, вул. Володимирська, 19, для розміщення та експлуатації стаціонарної тимчасової споруди модульна котельня на твердому паливі та склад палива терміном на 5(п`ять років) з можливим подальшим продовженням (т.1,а.с.22).

Враховуючи викладене, Рубіжанська міська рада у межах наданих їй повноважень щодо розпорядження земельними ділянками комунально власності, з урахуванням того факту, що вказана земельна ділянка перебуває у постійному користуванні Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області, надала згоду постійному користувачу земельної ділянки, який без згоди власника цієї земельної ділянки позбавлений права розпоряджатися земельною ділянкою, на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту для розміщення тимчасової споруди задля можливості реалізації рішення Рубіжанської міської ради від 06.06.2018 №52/2 «Про затвердження інвестиційного договору щодо забезпечення теплопостачання об`єктів соціальної сфери».

Позивач зазначає, що відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 13.12.2018 згідно паспорту на модульні котельні, зазначені котельні встановлюються на стрічково-переривчатий фундамент з фундаментних блоків або монолітного бетону, що унеможливлює їх віднесення до тимчасових споруд (малих архітектурних форм), розміщення яких передбачено статтею 99 ЗК України.

Відповідно до частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до частин 2, 4 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до п.1.3 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 N244 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за N1330/20068, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Позивачем до матеріалів справи не надано, а отже матеріали справи не містять паспорту на модульну котельню, яка визначена у п.1.1 договору про встановлення особистого строкового сервітуту (земельного сервітуту) від 01.10.2018.

Відповідно до частини 3 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами 1, 4 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 ГПК України).

Матеріали справи не містять, а позивачем не надано суду апеляційної інстанції жодного належного та допустимого доказу в розумінні статей 76,77 ГПК України, який би підтверджував, що Рубіжанською міською радою прийнято рішення №57/8 «Про надання згоди управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ «ПКФ ПРАЙД» для розміщення нерухомого майна, а не тимчасової споруди.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що клопотання Головного управління Держгеокадастру у Луганській області з питань дотримання вимог земельного законодавства від 09.10.2018, в якому зазначено, що згідно паспорту на модульні котельні вони встановлюються на стрічково-переривчастий фундамент з фундаментних блоків або монолітного бетону, тобто не можуть бути віднесені до малих архітектурних форм, не є належним доказом того, що модульна котельня на твердому паливі та склад палива, які визначені у договорі про встановлення особистого строкового сервітуту (земельного сервітуту) від 01.10.2018, не є тимчасовою спорудою.

Велика Палата Верховного Суду у п.56 постанови від 12.06.2018 у справі №905/1552/16 зазначила, що для розміщення ТС за умови наявності відповідного рішення органу місцевого самоврядування земельна ділянка не відводиться, а обов`язок щодо зазначення площі земельної ділянки згідно з документами на землекористування стосується лише тих суб`єктів господарювання, які є власниками земельної ділянки.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що оформлення органом з питань містобудування та архітектури ТОВ «ПКФ Прайд» паспорту прив`язки ТС (який відповідно до 2.11 Поряду включає: схему розміщення ТС, виконану на топографо-геодезичній основі у масштабі 1:500, а також схему благоустрою прилеглої території) щодо модульної котельні на твердому паливі на земельній ділянці, яка належить постійному землекористувачу без врегулювання земельних відносин з цим землекористувачем Управлінням освіти Рубіжанської міської ради, призвело б до порушення прав постійного землекористувача, а отже звернення ТОВ «ПКФ Прайд» до Управління освіти Рубіжанської міської ради як до постійного землекористувача цієї земельної ділянки з проханням укласти договір земельного сервітуту, яке в подальшому звернулось до власника цієї земельної ділянки - Рубіжанської міської ради з проханням надати згоду на укладення такого договору, зумовлено специфікою правовідносин, що склались між відповідачами, які були спрямовані на недопущення прав як власника спірної земельної ділянки, так і постійного землекористувача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зважаючи на правовідносини, які склались між відповідачами, ТОВ «ПКФ Прайд» не мало можливості отримати спірну земельну ділянку на підставі договору оренди з Рубіжанською міською радою, оскільки це б призвело до порушення прав Управління освіти Рубіжанської міської ради, яке є постійним користувачем цієї земельної ділянки згідно з Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 27.01.2010 №171079.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання позивача на те, що земельний сервітут передбачає лише право: проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатація ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання та меліорації, оскільки як зазначалось вище, за приписами статті 99 ЗК України одним із видів права земельного сервітуту є право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм). Крім того, зі змісту статті 99 ЗК України вбачається, що перелік видів права земельного сервітуту не є вичерпним, оскільки згідно з п.з) частини 1 статті 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати інших земельних сервітутів.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Новоселецький проти України" від 11.03.2003, "Федоренко проти України" від 01.06.2006). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1 Протоколу. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Поняття майно має автономне значення, яке, звичайно, не обмежується правом власності на речі матеріального світу: у розумінні цього положення певні інші права та інтереси, які є активами, можуть також розглядатися як майнові права, а також законні сподівання щодо прибутку, що може вважатися правом власності відповідно до положення статті 1 Протоколу (п.53 рішення від 23.02.1995р. у справі «Гасус Дозір унд Фьордертехнік Гмбг проти Нідерландів», п.24 рішення від 01.06.2006р. у справі «Федоренко проти України»).

Виходячи зі змісту пунктів 32 - 35 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 "Стретч проти Сполученого Королівства" майном у значенні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.

За висновком Суду в зазначеній справі наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне» втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції.

У п.28 рішення Європейського суду з прав людини від 01.06.2006р. у справі «Федоренко проти України» зазначено, що до встановленого прецедентного права Суду втручання має підтримувати "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи. Намагання забезпечити цей баланс відображено у структурі статті 1 в цілому, включаючи другий пункт. Тому мають бути витримані розумні пропорції між використаними засобами і досягнутими цілями. Більш того, в інших сферах соціальної, фінансової та економічної політики національні органи користуються певною свободою самостійного оцінювання під час імплементації законів, що регулюють власність та договірні відносини ( mutatis mutandis, AGOSI v. The United Kingdom, рішення від 24.10.1986).

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в цьому випадку прокурором при зверненні до суду не дотримується принцип пропорційності, тобто справедливого балансу між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Крім того, прокурором не доведено порушення норм чинного законодавства Рубіжанською міською радою Луганської області при прийнятті оскаржуваного рішення від 17.07.2018 №57/8 та порушення інтересів держави при укладанні договору про встановлення особистого строкового сервітуту (земельного сервітуту) від 01.10.2018 між Управлінням освіти Рубіжанської міської ради і ТОВ «ПКФ ПРАЙД».

За загальними положеннями про недійсність правочину, визначеними ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1- 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою для визнання недійсним спірного договору Сєвєродонецька місцева прокуратура Луганської області визначає те, що спірний договір укладений на виконання незаконного рішення ради. Враховуючи відсутність належних доказів на підтвердження вищезазначених обставин, відсутні правові підстави для визнання спірного договору недійсним.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, у цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах, що відображено у висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26.02.2019 у справі №915/478/18.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec(2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19.09.2012 на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia, заява № 42454/02, § 35)).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону).

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й виокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

З огляду на викладене необхідно зазначити, що закон не передбачає права прокурора на представництво інтересів суспільства загалом, у цілому. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №910/7813/18.

В постанові від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду конкретизувала висновок Верховного суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, стосовно необхідності підтвердження прокурором відсутності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Проте, в даній с праві прокурором не надано суду доказів на вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ст.91 ГПК України).

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За таких обставин, враховуючи межі перегляду рішення місцевого господарського суду, визначені частиною 1 статті 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд Луганської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга першого заступника прокурора Луганської області не підлягає до задоволення, рішення Господарського суду Луганської області від 23.07.2019 у справі №913/277/19 слід залишити без змін.

Відповідно статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Луганської області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Луганської області від 23.07.2019 у справі №913/277/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 21.01.2020.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза