ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.12.2019 Справа № 920/1055/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю., розглянувши матеріали справи №920/1055/19

за позовом: Приватного підприємства «Аграрні Інвестиції» (41400, Сумська область, м. Глухів, вул. Рильський шлях, 1 «А», код 34950459)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Охтирська молочна промислова компанія «Славія» (42700, Сумська область, м. Охтирка, пров. М. Хвильового, 1 «А», код 37761522)

про стягнення 2 387 652 грн. 48 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача: Воєйко В.Л.,

від відповідача: Борика О.О.,

при секретарі судового засідання Молодецькій В.О.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ухвали господарського суду Сумської області від 22.10.2019 провадження у справі №920/1055/19 було відкрито за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.11.2019.

Згідно з ухвалою господарського суду Сумської області від 19.11.2019 у справі №920/1055/19 підготовче засідання відкладене на 10.12.2019.

Відповідно до ухвали господарського суду Сумської області від 10.12.2019 було закрите підготовче провадження у справі №920/1055/19, розгляд справи по суті призначено на 23.12.2019.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2 387 652 грн. 48 коп., з яких: 2 168 702 грн. 64 коп. основного боргу, 201 303 грн. 14 коп. пені, 17 646 грн. 70 коп. 3% річних, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору на поставку молока №132-М від 20.06.2018, а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 35 814 грн. 80 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач в письмовому відзиві №11/11/01 від 11.11.2019 на позовну заяву пояснив, що прострочення оплати отриманого товару виникло через тимчасові фінансові труднощі. Крім того, зазначив про те, що станом на 08.11.2019 основна заборгованість складає 2108702,64 грн., проти задоволення позову в частині стягнення пені заперечує.

Позивачем у відповіді на відзив №345 від 22.11.2019 зазначено, що дійсно відповідачем 04.10.2019 було сплачено 60 000,00 грн. відповідно до доданих до відповіді платіжних доручень, тобто станом на 22.11.2019 сума основного боргу складає 2 108 702 грн. 64 коп. Але зменшення суми основного боргу на 60 000,00 грн. не впливає на розрахунок судового збору та штрафних санкцій, тому просить стягнути з відповідача 2 108 702 грн. 64 коп. основного боргу, 201 303 грн. 14 коп. пені, 17 646 грн. 70 коп. 3% річних, а також 35 814 грн. 80 коп. судового збору.

23.12.2019 від відповідача надійшло клопотання (вх. №10541 від 23.12.2019) про долучення до матеріалів справи доказів сплати 20 000 грн. 00 коп. заборгованості відповідно до платіжного доручення №26334 від 22.11.2019.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своєї позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши та дослідивши докази по справі, суд встановив:

20 червня 2018 року між ПП «Аграрні інвестиції» і ТОВ «Охтирська молочна промислова компанія «Славія» укладено договір на поставку № 132-М (далі за текстом «Договір»), відповідно до умов якого позивач зобов`язується передавати у власність відповідача свіже незбиране молоко власного виробництва, отримане від здорових корів, яке повинно відповідати вимогам санітарних та ветеринарних правил, в перерахунку на молоко базисної жирності базисного білку згідно чинних стандартів (ДСТУ 3662-97) та технічних умов, а останній приймати таке молоко та розраховуватися за нього відповідно до умов цього Договору.

Згідно з п. 1.4. Договору місце прийому передачі молока: склад Постачальника.

Відповідно до п. 2.5. Договору відповідач зобов`язується приймати від позивача молоко, що відповідає вимогам п. 1 цього Договору за цінами, що узгоджені сторонами у протоколі погодження ціни на молоко.

Згідно з п. 2.6. Договору доставка молока до виробничих потужностей Покупця проводиться автотранспортом Покупця та за його рахунок.

Зі змісту п. 2.7. Договору вбачається, що розрахунки за здане молоко проводяться відповідачем грошовими коштами в безготівковій формі на умовах оплати після тижневої поставки молока на адресу відповідача. Інші умови розрахунку можуть бути погоджені за додатковою угодою сторін.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що належним чином виконав взяті на себе зобов`язання по Договору та в період з червня 2018 року по червень 2019 року ним здійснювалася щоденна поставка молока Покупцю.

Приймання-передача Товару оформлювалася відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 01.12.2015 року № 457 «Про затвердження форм первинного обліку та інструкцій щодо їх заповнення». Щоденно складалися спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини (форма № 1-ТН (МС)), на підставі яких щомісячно складалися Прийомні квитанції на закупівлю молочної сировини (форм № 3-ПК (МС))

Згідно п. 3 Інструкції щодо заповнення Прийомної квитанції на закупівлю молочної сировини (форма № 3-ПК (МС)), затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 01.12.2015 року № 457 «Про затвердження форм первинного обліку та інструкцій щодо їх заповнення» зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2015 року за №1582/28027, прийомна квитанція - документ, у якому приймальник на підставі Спеціалізованої товарної накладної на перевезення молочної сировини (форма № 1-ТН (МС)) вказує кількість і вартість молочної сировини та розрахунки з продавцем за минулий місяць. Вона виписується покупцем щомісяця.

Копіями товарно-транспортних накладних, складених за період з 20.06.2018 по 10.06.2019, які містяться в матеріалах справи, підтверджується факт передачі позивачем відповідачу 1 701 128 кг молока на виконання умов Договору.

Крім того, факт поставки відповідачу товару підтверджується наступними доказами:

Видатковими накладними № 156 від 30.06.2018, № 198 від 2018, № 200 від 31.07.2018, № 235 від 31.08.2018, №307 від 30.09.2018, №331 від 31.10.2018, №20 від 30.11.2018, №80 від 31.12.2018, № 1 від 31.01.2019, № 2 від 28.02.2019, № 32 від 31.03.2019, № 60 від 30.04.2019, № 225 від 31.05.2019 № 259 від 10.06.2019 підтверджується факт поставки позивачем відповідачу молока на загальну суму 15 115 925,76 грн.

Прийомною квитанцією № 000000024_0002_01 на закупівлю молочної сировини за червень 2018 за період з 01.06.2018 до 30.06.2018 підтверджується факт прийняття відповідачем молока в натуральній вазі 44 485 кг. та у перерахунку на молоко базисної жирності 47 870 кг. на загальну суму 350 408,40 грн. та борг відповідача на 30.06.2018 в сумі 350 408,40 грн., тобто, в черні 2018 покупець з постачальником взагалі не розраховувався.

Прийомною квитанцією № 000000025_0002_01 на закупівлю молочної сировини за липень 2018 за період з 01.07.2018 до 31.07.2018 підтверджується факт прийняття відповідачем молока в натуральній вазі 129 305кг. та у перерахунку на молоко базисної жирності 129 980 кг. на загальну суму 974 850 грн., розрахунок між позивачем та відповідачем в сумі 70 000,00 грн. та борг відповідача станом на 31.07.2018 в сумі 1 255 258,40 грн..

Прийомною квитанцією № 000000026_0002_01 на закупівлю молочної сировини за серпень 2018 за період з 01.08.2018 до 31.08.2018 підтверджується факт прийняття відповідачем молока в натуральній вазі 127 477 кг. та у перерахунку на молоко базисної жирності 124 430 кг. на загальну суму 992 951,40 грн., розрахунок між позивачем та відповідачем в сумі 1 950 000,00 грн. та борг відповідача станом на 31.08.2018 в сумі 298 209,80 грн..

Прийомною квитанцією № Сл000001_0002_01 на закупівлю молочної сировини за вересень 2018 за період з 01.09.2018 до 30.09.2018 підтверджується факт прийняття відповідачем молока в натуральній вазі 137 343 кг. та у перерахунку на молоко базисної жирності 141 519 кг. на загальну суму 1 170 468,00 грн., розрахунок між позивачем та відповідачем в сумі 550 000,00 грн. та борг відповідача станом на 30.09.2018 в сумі 918 677, 80 грн..

Прийомною квитанцією № Сл000003_0002_01 на закупівлю молочної сировини за жовтень 2018 за період з 01.10.2018 до 31.10.2018 підтверджується факт прийняття відповідачем молока в натуральній вазі 138 943 кг. та у перерахунку на молоко базисної жирності 151 514 кг. на загальну суму 1 363 626,00 грн., розрахунок між позивачем та відповідачем в сумі 1 629 819,82 грн. та борг відповідача станом на 31.10.2018 в сумі 652 484,30 грн.

Прийомною квитанцією № Сл000004_0002_01 на закупівлю молочної сировини за листопад 2018 за період з 01.11.2018 до 30.11.2018 підтверджується факт прийняття відповідачем молока в натуральній вазі 131260 кг. та у перерахунку на молоко базисної жирності 144 177 кг. на загальну суму 1342866,60 грн., розрахунок між позивачем та відповідачем в сумі 1 200 007,00 грн. та борг відповідача станом на 30.11.2018 в сумі 795 343,90 грн..

Прийомною квитанцією № Сл000006_0002_01 на закупівлю молочної сировини за грудень 2018 за період з 01.12.2018 до 31.12.2018 підтверджується факт прийняття відповідачем молока в натуральній вазі 146 543 кг. та у перерахунку на молоко базисної жирності 158 026 кг. на загальну суму 1517049,60 грн., розрахунок між позивачем та відповідачем в сумі 1 292 396,62 грн. та борг відповідача станом на 31.12.2018 в сумі 1 019 996,88 грн..

Прийомною квитанцією № Сл000007_0002_01 на закупівлю молочної сировини за січень 2019 за період з 01.01.2019 до 31.01.2019 підтверджується факт прийняття відповідачем молока в натуральній вазі 152745 кг. та у перерахунку на молоко базисної жирності 163 746 кг. на загальну суму 1 1571 961,60 грн., розрахунок між позивачем та відповідачем в сумі 1 379 999,68 грн. та борг відповідача станом на 31.01.2019 в сумі 1 211 958,48 грн..

Прийомною квитанцією № Сл000006_0002_01 на закупівлю молочної сировини за лютий 2019 за період з 01.02.2019 до 28.02.2019 підтверджується факт прийняття відповідачем молока в натуральній вазі 131 448 кг. та у перерахунку на молоко базисної жирності 140 378 кг. на загальну суму 1 347 628,80 грн., розрахунок між позивачем та відповідачем в сумі 1050 000,00 грн. та борг відповідача станом на 28.02.2019 в сумі 1509 587,28 грн..

Прийомною квитанцією № Сл000007_0002_01 на закупівлю молочної сировини за березень 2019 за період з 01.03.2019 до 31.03.2019 підтверджується факт прийняття відповідачем молока в натуральній вазі 150 969 кг. та у перерахунку на молоко базисної жирності 160 054 кг. на загальну суму 1 502629,20 грн., розрахунок між позивачем та відповідачем в сумі 800 000,00 грн. та борг відповідача станом на 31.03.2019 в сумі 2 212 216,48 грн.

Прийомною квитанцією № Сл000008_0002_01 на закупівлю молочної сировини за квітень 2019 за період з 01.04.2019 до 30.04.2019 підтверджується факт прийняття відповідачем молока в натуральній вазі 135 207 кг. та у перерахунку на молоко базисної жирності 142 973 кг. на загальну суму 1 271 379,96 грн., розрахунок між позивачем та відповідачем в сумі 1 000 000 грн. та борг відповідача станом на 30.04.2019 в сумі 2 483 596,44 грн..

Прийомною квитанцією № Сл0 01 на закупівлю молочної сировини за травень 2019 за період з 01.05.2019 до 31.05.2019 підтверджується факт прийняття відповідачем молока в натуральній вазі 146 232 кг. та у перерахунку на молоко базисної жирності 152 838 кг. на загальну суму 1 314 411,84 грн., розрахунок між позивачем та відповідачем в сумі 1 200 000 грн. та борг відповідача станом на 31.05.2019 в сумі 2 598 008,28 грн..

Прийомною квитанцією № Сл0000015_0002_01 на закупівлю молочної сировини за червень 2019 за період з 01.06.2019 до 30.06.2019 підтверджується факт прийняття відповідачем молока в натуральній вазі 44 080 кг. та у перерахунку на молоко базисної жирності 46 443 кг. на загальну суму 395 694,36 грн., розрахунок між позивачем та відповідачем в сумі 500 000,00 грн. та борг відповідача станом на 30.06.2019 в сумі 2 493 702,64 грн.

Довіреностями відповідача № 1286 від 31.07.2018, № 1576 від 01.08.2018, № 1777 від 30.09.2018, № 1987 від 01.10.2018, № 2205 від 01.11.2018, № 2388 від 01.12.2018, № 2 від 01.01.2019, № 168 від 01.02.2019, № 328 від 01.03.2019, № 485 від 01.04.2019, № 618 від 01.05.2019 підтверджується факт, що позивач передавав молоко уповноваженим особам відповідача.

Актами звірки взаємних розрахунків за договором № 132-М від 20.06.2018 складеними між позивачем та відповідачем червень 2018 № 3783, за серпень 2018 № 4905, за вересень 2018 № 5371, за жовтень 2018 № 6052, за грудень 2018 № 250, за березень 2019 № 2101, за квітень 2019 № 1347 підтверджуються сума заборгованість відповідача перед позивачем за відповідний місяць з сумою заборгованості вказаній в прийомній квитанції за той же місяць.

Платіжними дорученнями № 23690 від 26.07.2019, № 23818 від 02.08.2019, № 23958 від 08.08.2019, №24028 від 09.08.2019, № 24071 від 12.08.2019, № 24179 від 16.08.2019, № 24301 від 21.08.2019, № 25040 від 25.09.2019, № 25155 від 30.09.2019 підтверджується факт того, що за період з 26.07.2019 по 30.09.2019 відповідач сплатив позивачу 325 000,00 грн. в рахунок погашення боргу.

Постачальник 20.06.2019 на адресу Покупця направив Досудову вимогу № 88 від 05.06.2019 про погашення заборгованості за Договором на поставку молока № 132-М та 25.06.2019 Постачальник на адресу Покупця направив Досудову вимогу № 114 від 24.06.2019 року про погашення заборгованості за Договором на поставку молока № 132-М., проте всі вимоги Постачальником залишені без розгляду, відповіді до цього часу не отримано.

Таким чином, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь основну заборгованість станом на 03.10.2019 в розмірі 2168702 грн. 64 коп.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

За змістом ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Змістом ч. 1-2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 04.10.2019 та 11.10.2019 відповідачем було сплачено в рахунок погашення заборгованості 60 000 грн. 00 коп. згідно платіжних доручень №25260 від 04.10.2019 та №25442 від 11.10.2019.

Згідно п. 4.4.Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (пункт 11 частини першої статті 80 ГПК /в редакції, чинній до 2017 року/, яка кореспондується у п. 2 ч.1 ст. 231 діючого ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов`язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи те, що провадження у справі №920/1055/19 було відкрито відповідно до ухвали господарського суду Сумської області від 22.10.2019, а 60 000 грн. 00 коп. основного боргу сплачені відповідачем 04.10.2019 та 11.10.2019, тобто до відкриття провадження у справі, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині та відмовляє в їх задоволенні.

Крім того, судом встановлено, що після відкриття провадження у справі №920/1055/19 відповідачем було сплачено 20 000 грн. 00 коп. основного боргу, що підтверджується платіжним дорученням №26334 від 22.11.2019, яке долучене до матеріалів справи, у зв`язку з чим провадження у справі в частині стягнення з відповідача 20 000 грн. 00 коп. основного боргу підлягає закриттю відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Враховуючи те, що відповідачем не подано доказів сплати основного боргу в розмірі 2088702 грн. 64 коп. або обґрунтованих заперечень, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2088702 грн. 64 коп. основного боргу.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 201 303 грн. 14 коп. пені, нарахованої за загальний період з 27.06.2019 по 03.10.2019 відповідно до п 3.1. Договору, яким передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Зі змісту ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» вбачається, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи те, що умовами Договору не передбачено право позивача нараховувати пеню, а також не визначено її розмір, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 201 303 грн. 14 коп. пені є неправомірними, необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 17 464 грн. 70 коп. - 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором, нарахованих за загальний період з 27.06.2019 по 03.10.2019, відповідно до вимог ч.2 ст 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень ст. 625 Цивільного кодексу України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 23.01.2012 у справі № 37/64.

Відповідно до абз.4.3.постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» до вимог про стягнення сум процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 названого Кодексу).

Судом перевірено розрахунок позовних вимог в цій частині та встановлено, що нарахування здійснено позивачем методологічно та арифметично правильно, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на корись позивача 17646 грн. 70 коп. - 3% річних, нарахованих за загальний період з 27.06.2019 по 03.10.2019, визнаються судом правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Охтирська молочна промислова компанія «Славія» (42700, Сумська область, м. Охтирка, пров. М. Хвильового, 1 «А», код 37761522) на користь Приватного підприємства «Аграрні Інвестиції» (41400, Сумська область, м. Глухів, вул. Рильський шлях, 1 «А», код 34950 грн. 64 коп. - основного боргу, 17646 грн. 70 коп.-3% річних, 31875 грн. 17 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Провадження у справі №920/1055/19 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Охтирська молочна промислова компанія «Славія» на користь Приватного підприємства «Аграрні Інвестиції» 20000 грн. 00 коп. основного боргу закрити відповідно до п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

4. В іншій частині - в задоволенні позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення підписаний 28.12.2019

Суддя О.Ю. Соп`яненко