Справа № Б-11/45-3/270-21/145
У Х В А Л А

про розгляд грошових вимог

27.12.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Назарчук І. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання грошових вимог в сумі 14 520, 86 гривень (вх. № 24422/19 від 09.12.2019)

у справі

за заявою: Державного підприємства "Підгайчиківський спиртзавод"

до: Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-

горілчаної промисловості

про банкрутство,

за участі:

кредитора: ОСОБА_1 ,

від відділу з питань банкрутства ГУ юстиції у Івано-Франківській області: Запічної Наталії Ігорівни,

ліквідатор Седлецький Олександр Валентинович: в судове засідання не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа № Б-11/45-3/270-21/145 за заявою Державного підприємства "Підгайчиківський спиртзавод" (правонаступник Державне підприємство "Залучанський спиртзавод") про банкрутство Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості.

08.05.2018 суд припинив процедуру розпорядження майном, визнав Івано-Франківське обласне державне об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, призначив ліквідатором арбітражного керуючого Седлецького О. В.

Повідомлення про визнання Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури було оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 08.05.2018 (№ 51208).

09.12.2019 до суду надійшла заява від ОСОБА_1 (вх. № 24422/19) про визнання грошових вимог в розмірі 14 520, 86 гривень.

11.12.2019 зазначену вище заяву призначено до розгляду в засіданні суду на 27.12.2019.

27.12.2019 ОСОБА_1 надав суду заяву про долучення до матеріалів справи документів (вх. № 22890/19), а саме: копії паспорта та ідентифікаційного коду.

Ліквідатор Седлецький О. С. в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про час, дату та місце проведення засідання суду повідомлений належним чином, що підтверджується ухвалою суду від 11.12.2019 (вих. № 8595 - 8598 від 17.12.2019).

Ліквідатор Седлецький О. С. вимоги ухвали суду від 11.12.2019 не виконав, не надав суду інформацію щодо результатів розгляду грошових вимог ОСОБА_1 .

В засіданні суду ОСОБА_1 підтримав заяву з грошовими вимогами до боржника, просив суд її задовольнити та визнати грошові вимоги до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 14 520, 86 гривень, як вимоги першої черги.

Розглянувши матеріали справи та подану заяву, заслухавши присутніх в засіданні суду учасників у справі про банкрутство судом взято до уваги таке.

Суд зазначає, що 21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

У відповідності пункту 2 прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність.

За приписами пункту 4 прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Оскільки, щодо боржника застосовано процедуру ліквідації, і на день введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства боржник перебував на стадії ліквідації, то подальший розгляд справи здійснюється відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

В силу приписів частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як визначено частиною 2 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Відповідно до частини 4 статті 60 Кодексу України з процедур банкрутства, у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 13, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, належними та допустимими доказами.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами, що свідчить про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору. При цьому суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Дослідженням матеріалів справи та заяви судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 27.10.2015 у справі № 344/6131/13-ц у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

05.01.2016 рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області у справі № 344/6131/13-ц рішення Івано-Франківського міського суду від 27.10.2015 скасовано та ухвалено нове рішення:

- позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора по фінансах Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з 21.03.2013;

- стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_1 14 520, 86 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21.03.2013 по 31.07.2013;

- стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь держави 497, 36 гривень судового збору.

Рішення суду набрало законної сили - 05.01.2016.

12.05.2016 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості відхилено. Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.01.2016 залишено без змін.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, вказана частина статті вказує на факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях. Ці факти мають для суду преюдиціальний характер (обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ). Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх з істинністю вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Таким чином, зі змісту статті 75 Господарського процесуального кодексу України можна зробити висновок, що однією з цілей цієї норми законодавець визначив, в тому числі, і уникнення можливості різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Юридична визначеність вимагає дотримання принципу res judicata. Остаточні рішення судів національної системи не повинні бути предметом оскарження. Юридична визначеність також вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані. Відповідно до пункту 72 рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява N 48553/99): "Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції (995_004), яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів." Коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду (справи Європейського суду з прав людини "Брумареску проти Румунії", "Салов проти України").

Приписами статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства визначено черговість задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову суду від 08.05.2018 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 08.05.2018 (№ 51208), а заява кредитором подана 09.12.2019.

В силу частини 4 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Аналізуючи норми права та враховуючи наведені вище обставини, грошові вимоги ОСОБА_1 в розмірі 14 520, 86 гривень підтверджуються належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заяву ОСОБА_1 про визнання грошових вимог в сумі 14 520, 86 гривень слід задовольнити; визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 14 520, 86 гривень, як вимоги першої черги.

Керуючись статтями 2, 45, 60, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 12, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про визнання грошових вимог в сумі 14 520, 86 гривень (вх. № 24422/19 від 09.12.2019) - задовольнити.

2. Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 14 520, 86 гривень, як вимоги першої черги.

3. Ліквідатору Седлецькому О. В. внести вимоги ОСОБА_1 до реєстру вимог кредиторів боржника.

4. Дану ухвалу направити:

- заявнику: ДП "Підгайчівський спиртовий завод" (вул. Заводська, 2, с. Долішнє Залуччя, Снятинського району, Івано-Франківської області, 78363);

- ліквідатору Седлецькому О. В. (а/с 34, м. Київ, 04107);

- боржнику: Івано-Франківському обласному державному об`єднанню спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (вул. Княгинин, 44, м. Івано-Франківськ, 76003);

- кредитору: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

5. Ухвала набирає законної сили 27.12.2019 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строки та порядку, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

6. Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту.

7. Повний текст ухвали складено - 30.12.2019.

Суддя В. В. Михайлишин