РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2019Справа № 910/2957/18

За позовом Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державної госпрозрахункової зовнішньоторговельної та інвестиційної фірми "Укрінмаш" м. Києва

до Міністерства оборони України

про стягнення боргу, ціна позову 5193924,68 грн.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Руденко В.О.

Представники:

від позивача: Єркін О.М.,

від відповідача: Ковальчук І.В.

СУТЬ СПОРУ :

у березні 2018 року Дочірнє підприємство Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним і відповідачем укладений державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням № 247/1/14/41 від 16 грудня 2014 р. (має гриф "таємно"), додаткові угоди до нього, згідно з умовами яких він зобов`язався передати відповідачу продукцію, зазначену у специфікації у строк до 30 листопада 2016 р., орієнтовною вартістю 259855081,44 грн., а останній - прийняти зазначену продукцію та оплатити її вартість на умовах договору.

На виконання вищевказаних умов він передав відповідачу всю обмовлену контрактом продукцію спеціального призначення загальною вартістю 265049006,12 грн.

Всупереч умов п. 2.5 контракту після підтвердження фактичних витрат понесених ним під час виконання цього контракту відповідач не погодив запропоновану в протоколі погодження договірну ціну на поставку продукції, а лише частково оплатив одержану продукцію, заборгувавши йому 5193924,68 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, а також понесені ним по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, поданому 23 травня 2018 р. на першому розгляді справи, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, оскільки позивачем пропущено передбачений п. 2.6 контракту строк для перегляду орієнтовної ціни продукції.

Справа розглядається після скасування на підставі постанови Верховного суду від 23 травня 2019 р. рішення господарського суду міста Києва від 20 червня 2018 р., постанови Північного апеляційного господарського суду від 15 лютого 2019 р.

На новому розгляді справи відповідач 15 липня 2019 р. після закриття підготовчого провадження через канцелярію суду подав інший відзив на позовну заяву з пропуском встановленого судом строку без клопотання про його продовження та зазначення поважності причин його пропуску.

У зв`язку з наведеним відзив від 15 липня 2019 р. залишено без розгляду, а справа розглядається відповідно до вимог ч. 9 ст. 165 ГПК України за наявними матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами у справі укладений державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням № 247/1/14/41 від 16 грудня 2014 р. (має гриф "таємно"), додаткові угоди до нього, згідно з умовами яких позивач (виконавець) зобов`язався передати відповідачу (замовнику) продукцію, зазначену у специфікації у строк до 30 листопада 2016 р., орієнтовною вартістю 259855081,44 грн., а останній - прийняти зазначену продукцію та оплатити її вартість на умовах контракту.

Указані обставини підтверджуються поясненнями сторін у справі, наявними у матеріалах копіями контракту, додаткових угод до нього.

Актом приймання-передачі продукції за державним контрактом від 22 грудня 2016 р., банківською випискою з рахунку позивача за період з 28-29 грудня 2016 р., поясненнями позивача, частково відповідача стверджується факт передачі позивачем відповідачу усього обсягу обумовленої контрактом продукції спеціального призначення загальною вартістю 265049006,12 грн., а також оплати відповідачем одержаної продукції у розмірі 259855081,44 грн.

Спір між сторонами виник у зв`язку з неповною оплатою відповідачем проданого йому позивачем товару, викликаною розбіжностями під час визначення рівня договірної ціни.

Поданий позов не стосується зміни контракту між сторонами або його розірвання з визначених законом підстав. Тому доводи з цього приводу є безпідставними.

Відповідно до умов п. 1.1 спірного контракту виконавець зобов`язався поставити замовнику продукцію, зазначену у специфікації та надати супутні послуги зазначені в контракті, а замовник - прийняти через вантажоодержувача та оплатити її вартість на умовах контракту.

Згідно умов п.п. 3.1, 6.4 контракту з метою контролю якості продукції та на вимогу виробника виконавець організовує проміжну та передвідвантажувальну технічну інспекцію продукції на території виробника у Франції, з віднесенням відповідних витрат на ціну продукції.

Відповідно до п. 3.6 контракту продукція поставляється силами та засобами виконавця відповідно до у мов FСА - аеропорт (м. Київ, Україна) згідно з міжнародними правилами тлумачення термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року та передається уповноваженим представникам вантажоодержувача. Митне оформлення продукції проводиться виконавцем, витрати на митне оформлення включені до орієнтовної (договірної) ціни продукції.

Розділом 12 контракту передбачено надання виконавцем замовнику супутніх послуг, а саме: послуги з навчання експлуатуючого персоналу замовника, послуги з технічної допомоги в інтеграції продукції у об`єкти замовника та інші послуги, які стосуються виконання спірного контракту.

З цього слідує, що договір містить елементи різних договорів (змішаний договір), до відносин з яких згідно з ч. 2 ст. 628 ЦК України застосовуються положення актів цивільного законодавства про відповідні договори.

Згідно вимог ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Розділом 2 контракту сторони визначили орієнтовану вартість продукції на момент укладення контракту та встановили порядок та критерії для визначення договірної ціни продукції.

Згідно умов п. 2.5 контракту остаточні розрахунки за поставлену продукцію здійснюються за договірною ціною, встановленою сторонами та зафіксованою у протоколі погодження договірної ціни на поставку продукції, після підтвердження виконавцем фактичних витрат, протягом 10 банківських днів з дати підписання цього протоколу.

Відповідно до умов п.п. 2.7, 2.8 контракту рівень договірної ціни на продукцію встановлюється сторонами на підставі розрахунково-калькуляційних матеріалів (далі - РКМ), складених виконавцем за фактичними витратами, понесеними ним у процесі виконання контракту, з урахуванням курсу євро на момент купівлі виконавцем іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України для оплати постачальнику продукції, митного оформлення при ввезенні її в Україну, транспортно-експедиційних послуг територією України, врахування різниці курсу Національного банку України і міжбанківського валютного ринку України та рівня прибутку - 5% від ціни постачальника продукції. Для погодження договірної ціни виконавець, після проведення митного оформлення продукції, надає замовнику РКМ щодо обґрунтування рівня договірної ціни. Протягом 15 робочих днів замовник погоджує договірну ціну.

Згідно вимог ч. 3 ст. 691 ЦК України якщо договором купівлі-продажу встановлено, що ціна товару підлягає зміні залежно від показників, що зумовлюють ціну товару (собівартість, затрати тощо), але при цьому не визначено способу її перегляду, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на момент передання товару.

Як вбачається з матеріалів справи позивач листом № 27/16-10147 від 24 листопада 2016 р. відповідно до умов п.п. 2.7, 2.8 спірного контракту надіслав відповідачу розрахунково-калькуляційні матеріали, складені відповідно до умов спірного контракту та вимог чинного законодавства, на підставі яких були визначені фактичні витрати, понесені ним у процесі виконання контракту, розмір яких не перевищує визначені договірні рівні та становлять загалом 265049006,12 грн.

Враховуючи належне складання позивачем розрахунково-калькуляційних матеріалів та надання їх відповідачу, підстави відмовляти у їх погодженні у відповідача відсутні.

Доказів, які б спростовували указаний розмір витрат позивача, в установленому порядку суду не надано.

Тому доводи відповідача з цього приводу є необґрунтованими.

Доказів належної оплати за контрактом суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання по оплаті за контрактом, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст. 622 ЦК України підлягає стягненню 5193924,68 грн. боргу (265049006,12-259855081,44).

Оскільки позов задоволено, то понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державної госпрозрахункової зовнішньоторговельної та інвестиційної фірми "Укрінмаш" м. Києва задовольнити.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, код 00034022) на користь Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державної госпрозрахункової зовнішньоторговельної та інвестиційної фірми "Укрінмаш" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, код 14281,68 грн. боргу, 77908,86 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 8 серпня 2019 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар