ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1543/19

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Київоблгаз Збут, м. Київ

до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, Київська обл., м. Бровари

про стягнення 43682,76 грн.

За участі секретаря судового засідання: Зорі В.С.

За участю представників:

від позивача: Кислощук Я.С. (дов. № 228 від 29.12.2018 р.);

від вiдповiдача: Шкардун М.В. (дов. б/н від 08.07.2019 р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Київоблгаз Збут (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області (відповідач) про стягнення 2619731,21 грн. боргу, 29684,97 грн. інфляційних втрат та 13997,79 грн. 3% річних, всього 2663413,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення вимог Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256, не здійснено в повному обсязі відшкодування позивачу наданих послуг громадянам, які потребують надання субсидій, у зв`язку з чим позивач, посилаючись на ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути 2619731,21 грн. боргу, 29684,97 грн. інфляційних втрат та 13997,79 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.07.2019 р. відкрито провадження у справі; підготовче засідання призначено на 23.07.2019 р.

23.07.2019 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що заявлена до стягнення сума заборгованості була сплачена відповідачем до відкриття провадження у справі, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 2619731,21 грн. заборгованості з компенсації витрат за надані житлово-комунальні послуги громадянам, які потребують надання субсидій, за рахунок субвенцій з державного бюджету, є безпідставною та задоволенню не підлягає. Відповідач також зазначає, що алгоритм перерахування коштів не передбачає строків виконання відповідачем обов`язку з перерахування коштів за надані позивачем послуги з газопостачання населенню безпосередньо на рахунок позивача, як і не передбачає, з якого моменту слід відраховувати передбачені абзацом 2 п. 8 Прядку два операційні дні для здійснення розрахунків з підприємствами. Вказані обставини унеможливлюють встановлення моменту виникнення у відповідача як обов`язку по перерахуванню коштів за надані позивачем послуги з газопостачання населенню, так і моменту, з якого останній вважається таким, що прострочив у розумінні ст. 612 ЦК України, тоді як альтернативне визначення моменту виникнення грошового зобов`язання суперечить приписам цивільного законодавства стосовно строків та визначення моменту виникнення зобов`язання. Враховуючи викладене, відповідач вважає, вимоги позивача про стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат необґрунтованими.

31.07.2019 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач наголошує на тому, що відповідач не надав підтвердження вчасного виконання зобов`язань у строки, передбачені порядком № 256, а неналежне та невчасне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування втрат, понесених позивачем внаслідок постачання природного газу населенню м. Бровари, яке отримує пільги, та не може бути підставою звільнення від відповідальності у вигляді інфляційних втрат та 3% річних за порушення зобов`язання.

31.07.2019 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про повернення судового збору, в якому він просить повернути йому переплачену суму судового збору в розмірі 40788,01 грн.

20.08.2019 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач зменшує розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 29684,97 грн. інфляційних втрат, 13997,79 грн. 3% річних.

Таким чином, судом розглядаються позовні вимоги про стягнення з Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області 29684,97 грн. інфляційних втрат та 13997,79 грн. 3% річних, всього 43682,76 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.08.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.09.2019 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.10.2019 р. зупинено провадження у справі № 911/1543/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду касаційної скарги Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради у справі № 922/3013/18.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.12.2019 р. поновлено провадження у справі № 911/1543/19, судове засідання призначено на 26.12.2019 р.

Представник позивача у судовому засіданні 26.12.2019 р. позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.12.2019 р. проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

11.01.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Киїоблгаз Збут (виконавець) та Управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області (платник) було укладено договір № 5/05-13 про порядок відшкодування витрат за надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату житлово-комунальних послуг за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п. 1.1 договору цей договір регламентує взаємовідносини сторін щодо відшкодування коштів за надання пільг та житлових субсидій на оплату природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання) (комунальні послуги), за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам.

Відшкодування здійснюється відповідно до Закону України «Про Державний бюджет» на відповідний рік, постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету» (із змінами), постанови КМУ від 29 січня 2003 року № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" (із змінами), постанови КМУ від 04 червня 2015 року № 389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї», постанови КМУ від 21 жовтня 1995 року № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" (із змінами) (п. 1.2 договору).

Відповідно до пп. 2.2.1 договору виконавець зобов`язується здійснювати пільгове надання комунальних послуг громадянам, які мають право на відповідні пільги.

Згідно з п.п. 2.4.1 договору платник зобов`язується своєчасно та в повному розмірі перераховувати виконавцю кошти для компенсації витрат по наданню пільг громадянам в межах встановлених на ці цілі бюджетних призначень.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що виконавець щомісячно до 10 числа місяця, що наступає за звітним, подає платнику наступні документи: на паперових та електронних носіях розрахунки на відшкодування витрат за формою 2-пільга, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, з підписами уповноважених осіб та печаткою виконавця (пп. 3.1.1 договору); на паперових носіях Акти звіряння розрахунків за формою 3-пільга з підписами уповноважених осіб та печаткою виконавця (пп. 3.1.2 договору); на паперових носіях Акти звіряння розрахунків за формою 3-субсидія з підписами уповноважених осіб та печаткою виконавця (пп. 3.1.3 договору).

Згідно з п. 3.2 договору платник щомісяця на протязі 3-х робочих днів після отримання від виконавця документів на відшкодування: надає Акт звіряння розрахунків за формою 3-пільга та 3-субсидія виконавцю з підписами уповноважених осіб та печаткою платника, в якому вказує погоджену зі своєї сторони суму відшкодувань.

Платник на підставі розрахунків та актів звіряння про надання пільг та житлових субсидій громадянам забезпечує своєчасне перерахування сум відшкодування по пільговому наданню послуг виконавцю (п. 3.3 договору).

На виконання умов договору № 5/05-13 від 11.01.2019 р. про порядок відшкодування витрат за надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату житлово-комунальних послуг за рахунок субвенцій з державного бюджету, позивачем надано послуги з постачання природного газу населенню м. Бровари, які мають право на субсидії та включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на субсидії, за період з січня 2019 року по квітень 2019 року (включно) на загальну суму 2984356,12 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків (станом на 01.05.2019 р.) за використаний природний газ у січні 2019 року на суму 2929360,94 грн., лютому 2019 року на суму 39135,99 грн., березні 2019 року на суму 15391,57 грн., квітні 2019 року на суму 467,62 грн.

Позивач у позові зазначав, що відповідач не в повному обсязі здійснив відшкодування наданих послуг громадянам, які потребують надання субсидій, внаслідок чого борг платника станом на 01.06.2019 р. становив 2619731,21 грн.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України). Разом з тим, відповідно до пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги та надані субсидії окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України. Зокрема, п. 2 вказаної постанови КМУ встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Порядком № 256 встановлено процедуру та строки відшкодування витрат за надані житлово-комунальні послуги пільговим категоріям громадян, за рахунок субвенції з державного бюджету, зокрема, визначено, що Казначейство перераховує протягом місяця, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, субвенцію для виплати пільг та житлових субсидій населенню на оплату природного газу (абз. 13 п. 6 Порядку № 256).

Фінансові органи обласних держадміністрацій в межах сум, отриманих від Казначейства за відповідним видом послуг, протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів обласного значення тощо (абз. 1 п. 7 Порядку № 256).

Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби. (абз. 4 п. 7 Порядку № 256).

Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) перераховуються протягом двох операційних днів на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків (ч. 1 п. 8 Порядку № 256).

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) здійснюють протягом двох операційних днів розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п. 8 Порядку № 256).

Відповідачем було компенсовано витрати за надані позивачем послуги пільговим категоріям громадян, які зараховані на рахунок позивача у наступних сумах: 22.03.2019 р. у сумі 165379,70 грн., 25.04.2019 р. у сумі 15391,57 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача за період з 22.03.2019 р. по 23.03.2019 р. та за 25.04.2019 р.

Отже, станом на 25.04.2019 р. залишились некомпенсованими витрати за надані позивачем послуги пільговим категоріям громадян у сумі 2803584,85 грн. (2984356,12 грн. - 165379,70 грн. - 15391,57 грн. = 2803584,85 грн.)

Актом звірки взаємних розрахунків за використаний природній газ встановлено, що станом на 01.05.2019 р. заборгованість відповідача становила 2803584,85 грн.

Також, позивачем надано послуги з постачання природного газу населенню м. Бровари у травні 2019 року на загальну суму 6746,73 грн.

Загальна сума невикористаних субсидій в травні 2019 року станом на 31.05.2019 р. становила 190132,75 грн., що підтверджується актом розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій, що підлягають поверненню до бюджету за опалювальний період від 01.10.2018 р. по 31.01.2019 р.

Крім того, 28.05.2019 р. відповідачем було компенсовано витрати за надані позивачем послуги пільговим категоріям громадян, які зараховані на рахунок позивача у сумі 467,62 грн.

Актом звірки взаємних розрахунків за використаний природній газ встановлено, що станом на 01.06.2019 р. заборгованість відповідача становила 2619731,21 грн.

Також, відповідачем було компенсовано витрати за надані позивачем послуги пільговим категоріям громадян, які зараховані на рахунок позивача у наступних сумах: 12.06.2019 р. у сумі 118,96 грн., 25.06.2019 р. у сумі 2558456,92 грн. та 26.06.2019 р. у сумі 61155,33 грн., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку № 482 за період з січня 2019 року по жовтень 2019 року.

Отже, заборгованість платника у сумі 2619731,21 грн. була повністю погашена відповідачем 26.06.2019 р.

Позивач зазначав, що в порушення зазначених положень Порядку № 256, відповідачем несвоєчасно компенсовано витрати за надані позивачем послуги з постачання газу населенню міста Бровари Київської області, які мають право на субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання, у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, що не є санкціями, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, що не залежить від наявності вини боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Укладеним між сторонами договором № 5/05-13 від 11.01.2019 р. про порядок відшкодування витрат за надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату житлово-комунальних послуг за рахунок субвенцій з державного бюджету не передбачено строків виконання зобов`язання безпосередньо відповідачем.

Умовами Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі Порядок № 256) визначено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за надані субсидії окремим категоріям громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України, який передбачає декілька етапів фінансування.

Зокрема, визначено місячний строк (але не пізніше 20 числа місяця) перерахування бюджетних коштів Казначейством на рахунки Фінансових органів обласних держадміністрацій, які протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів обласного значення. Останні, в свою чергу, мають направити кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень, після чого, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом двох операційних днів на рахунки головних розпорядників коштів, які в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) здійснюють протягом двох операційних днів розрахунки з постачальниками відповідних послуг.

Таким чином, визначений Порядком № 256 механізм фінансування передбачає залежність строку перерахування коштів кожною з наступних ланок від фактичних дат виконання зобов`язань попередньою ланкою. Зокрема, строк виконання зобов`язання відповідачем, який є головним розпорядником коштів, визначено протягом двох операційних днів після перерахування на його рахунки суми субвенцій місцевими бюджетами, строк виконання зобов`язання якими, в свою чергу, залежить від направлення коштів субвенцій органами Державної казначейської служби, строк виконання зобов`язання якими залежить від надання Фінансовими органами обласних держадміністрацій платіжних доручень.

З огляду на викладене, зобов`язання відповідача про відшкодування витрат за надані послуги газопостачання громадянам, які мають право на отримання пільг та компенсацій виникають безпосередньо із законодавства України, і не залежать від його вільного волевиявлення.

Враховуючи встановлений Порядком № 256 механізм фінансування для обрахування дотримання відповідачем строків виконання зобов`язання, необхідно дослідити строки виконання своїх зобов`язань попередніми ланками відповідного механізму фінансування.

Проте, доказів зі встановленням конкретних дат надходження грошових коштів у вигляді державної субвенції на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням субсидій, що надходили на рахунок відповідача від місцевого бюджету для здійснення відповідних видатків, матеріали справи не містять.

З наданих позивачем доказів у суду відсутня можливість, в силу положень чинних норм законодавства та наявних в матеріалах справи банківських виписок, визначити конкретні дати виникнення у відповідача обов`язку з оплати та конкретні дати і суми проплат, що є необхідним для визначення періоду прострочення та перевірки правильності здійснення позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат.

Надані позивачем до справи акти звіряння розрахунків є підставою для формування заявки на фінансування і не визначені чинним законодавством, як підстава для здійснення розрахунків.

Таким чином, відсутні підстави вважати відповідача таким, що прострочив виконання зобов`язання саме в наведений позивачем період, що виключає наявність достатніх підстав для застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, а отже, вимоги про стягнення з відповідача 29684,97 грн. інфляційних втрат та 13997,79 грн. 3% річних задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 р. у справі № 922/3013/18.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Київоблгаз Збут.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було зменшено розмір позовних вимог, у зв`язку з чим судом розглядалися вимоги про стягнення з відповідача 29684,97 грн. інфляційних втрат та 13997,79 грн. 3% річних, всього 43682,76 грн.

31.07.2019 р. позивачем було подано клопотання про повернення переплаченої суми судового збору в розмірі 40788,01 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до господарського суду Київської області з позовною заявою було сплачено до Державного бюджету України судовий збір у сумі 42709,01 грн. відповідно до платіжного доручення від 30.05.2019 р. № 1670, оригінал якого міститься у матеріалах справи, тоді як належна до сплати сума судового збору, виходячи з ціни позову у розмірі 2663413,97 грн., складала 39951,21 грн.

Оскільки позивачем було зменшено розмір позовних вимог до 43682,76 грн., то судовий збір за подання позовної заяви у даній справі становить 1921,00 грн. Отже, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України (42709,01 грн. 1921,00 грн.) 40788,01 грн. судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення від 30.05.2019 р. № 1670.

Решта витрат позивача про сплаті судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Київоблгаз Збут до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про стягнення 43682,76 грн. відмовити повністю.

2. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Київоблгаз Збут (04108, м. Київ, просп. Свободи, буд. 2Г, літ. А, код 39592941) 40788,01 грн. судового збору, сплаченого до Державного бюджету України згідно з платіжним дорученням від 30.05.2019 р. № 1670.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 21.01.2020 р.

Суддя О.О. Рябцева