ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" грудня 2019 р.Справа № 5023/4363/12 вх. № 4363/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

за участю сторін: ліквідатор - Мухітдінов Р.Д.,

пр-к ХОЦЗ - Лесик О.І. (дов. від 22.12.18),

пр-к ГУ ДПС у Х/обл. - Швед А.В. (дов. від 08.10.19),

прокурор - Ткаченко К.О. (посв. № 036249 від 12.11.15),

розглянувши заяву ліквідатора ОКПТМ про визнання недійсними результатів торгів майна банкрута від 03.12.2012

По справі за заявою Обласне комунальне підприємство теплових мереж, с. Циркуни

до Обласне комунальне підприємство теплових мереж, с. Циркуни

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ, ПІДСТАВИ ВИМОГ ЗАЯВНИКА, ДОВОДИ УЧАСНИКІВ.

Ухвалою суду від 07.10.19 призначено до розгляду в судовому засіданні заяву ліквідатора Обласного комунального підприємства теплових мереж (далі - ОКПТМ) про визнання недійсними результатів торгів від 03.12.2012 з продажу майна банкрута - дебіторської заборгованості банкрута на загальну суму 11767732,27 грн відповідно до протоколу №1 аукціонних торгів ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр», м. Харків по справі №5023/4363/12, в якій ліквідатор просить суд: визнати результати аукціону на ТОВ "Універсальна біржа "Гермес" від 03.12.2012, які були оформлені протоколом № 1. Цією ж ухвалою суд залучив до розгляду в судовому засіданні організатора аукціону ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр», покупця майна (дебіторської заборгованості) гр. ОСОБА_1 , колишнього ліквідатора Погорілу О.І., зобов`язавши залучених осіб надати суду відзив на заяву ліквідатора Мухітдінова Р.Д.

В своїй заяві ліквідатор Мухітдінов Р.Д. посилається на те, що аукціон з продажу майна банкрута від 03.12.2012 року був організований і проведений за редакцією Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) в редакції на дату порушення справи (до 19.01.2013) в порушення колишнім ліквідатором Погорілою О.І. вимог ст.30 цього закону, грошові кошти переможцем від продажу дебіторської заборгованості банкрута на аукціоні на загальну суму 23540,00 не були направлені банкруту на погашення вимог кредиторів.

Прокурор, Головне управління ДПС у Харківський області, Харківський обласній центр зайнятості заяву ліквідатора про визнання недійсним аукціону від 03.12.2012 підтримують у повному обсязі та просять її задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.11.19 відкладено розгляд заяви ліквідатора ОКПТМ, залучено до розгляду даної заяви колишнього ліквідатора Погорілу О.І., яку суд зобов`язав надати суду відзив на заяву ліквідатора.

В судовому засіданні 03.12.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду заяви ліквідатора на 12.12.2019. В судовому засіданні 12.12.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду заяви ліквідатора на 24.12.2019.

Також суд зазначає, що 12.12.2019р. на адресу господарського суду надійшла заява від Факторингової компанії «Сігма» про залучення в якості третьої особи на стороні відповідача ФОП ОСОБА_1, оскільки Факторингова компанія «Сігма» є правонаступником ФОП ОСОБА_1 за договором про надання послуги з факторингу № 6 від 17.01.2013, відповідно до якого відступлено право вимоги за дебіторською заборгованістю ОКПТМ та їх абонентами та надано письмове клопотання про застосування строків позовної давності щодо заяви ліквідатора про визнання недійсним результатів аукціону від 03.12.2013р.

Прокурор, Головне управління ДПС у Харківський області, Харківський обласний центр зайнятості, ліквідатор у відзиві на заяву Факторингової компанії «Сігма» заперечують у повному обсязі та просять у задоволенні заяви Факторингової компанії «Сігма» відмовити, посилаючись відсутність у заявника повноважень сторони або учасника у справі про банкрутство Обласного комунального підприємства теплових мереж (справа №5023/4363/12)

В судове засідання 24.12.2019 арбітражний керуючий Погоріла О.І., ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр», гр. ОСОБА_1 не з`явились, вимог ухвали суду не виконали, відзив на заяву ліквідатора не надали, про причину неявки суду не повідомили. При цьому суд зазначає, що залучені особи Погоріла О.І ., ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр», гр. ОСОБА_1 ухвали суду від 12.11.19, від 03.12.2019, від 24.12.2019 отримали, про що свідчать відповідні поштові повідомлення про вручення за вихідними номерами 029220/6, 029220/5, 029220/6.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За змістом п.п. 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання сторонами кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Стаття 202 ГПК України визначає наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Частина 1 цієї статті встановлює, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Частина 3 цієї статті передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що неодноразова неявка на виклик суду Погорілою О.І. , ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр», гр. ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду заяву ліквідатора Мухутдінова Р.Д. за відсутності цих осіб.

Крім того необхідно зазначити, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів по справі покладено на сторони, суд, враховуючи ненадання залученими особами відзиву у встановлений судом строк, без поважних причин, згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішує справу (заяву) за наявними матеріалами та поданими доказами.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Розглянувши матеріали справи, заяву ліквідатора, вислухавши пояснення сторін та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги ліквідатора, всебічно та повно дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

НОРМИ, ЯКІ ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ.

18.10.2018 прийнятий новий Кодекс України з процедур банкрутства, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. Кодекс України з процедур банкрутства почав діяти з 21.10.2019.

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За приписами ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 3 наведеною статті судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, подальший розгляд справи про банкрутство ОКПТМ та заяви ліквідатора повинен відбуватись за нормами нового Кодексу України з процедур банкрутства.

Проте, згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За цих обставин, оскільки ліквідатор ОКПТМ звернувся з заявою про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного 03.12.2012 року, посилаючись на порушення порядку організації та проведення аукціону, яке було проведено під час дії Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції до 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство), суд вважає за необхідне здійснювати вирішення питань, які виникли під час розгляду судом зазначеного заяви ліквідатора, за приписами норм нового Кодексу України з процедур банкрутства (далі за текстом - Кодекс).

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції 19.01.13 р. (далі - Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. Зазначена норма кореспондується з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано ВРУ, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено порядок вирішення спорів у справі про банкрутство.

За приписами статті 9 зазначеного Кодексу визначено, що за результатом розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, суд виносить ухвали.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ І ВИСНОВОК СУДУ.

Ліквідатор Мухітдінов Р.Д. при зверненні до суду із заявою про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута 03.12.12 - дебіторської заборгованості банкрута на загальну суму 11 767 732,27 грн відповідно до протоколу №1 аукціонних торгів ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр», м. Харків посилається на те, що аукціон з продажу майна банкрута був організований і проведений в порушення приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції на дату порушення справи до 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Суд зазначає, що правові підстави позову (заяви) - це зазначена в заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач (заявник у справі про банкрутство) обґрунтовує свої вимоги.

Однак, суд, згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи (заяви) має самостійно перевірити доводи сторін щодо предмету спору.

При дослідженні матеріалів справи та матеріалів заяви судом було встановлено, що постановою господарського суду Харківської області від 05.10.2012 Обласне комунальне підприємство теплових мереж в порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до 19.01.13 р.) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора.

Колишнім ліквідатором Погорілою О.І. під час проведення ліквідаційної процедури Обласного комунального підприємства теплових мереж (далі - ОКПТМ) було реалізовано на аукціоні дебіторську заборгованість банкрута на загальну суму 11 767 732,27 грн відповідно до протоколу №1 від 03.12.2012 аукціонних торгів ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр», м. Харків.

Згідно ст. 73 Кодексу з процедур банкрутства визначено, що правочин щодо продажу майна, вчинений на аукціону, проведеного з порушенням встановленого порядку його підготовки або проведення, що перешкодило або могло перешкодити продажу майна за найвищою ціною, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними в межах справи про банкрутства за заявою арбітражного керуючого.

Зазначені вище норми визначають, що заява про визнання недійсним правочинів (договорів) або спростування майнових дій розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від суб`єктного складу сторін, враховуючи і загальні положення ЦК та ГК України, що пов`язані з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними.

Отже, вирішуючи такі спори у процедурі банкрутства слід виходити з того, що необхідно встановити наявність фактичних обставин, з якими Закон про банкрутство в редакції до 19.01.2013 та приписи Кодексу з процедур банкрутства пов`язують визнання такого правочину недійсним на момент його вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, визначаючи в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони або ліквідатора та яким нормам діючого законодавства не відповідає оспорюваний правочин або вчинена майнова дія.

Судом встановлено, що у банкрута на дату відкриття ліквідаційної процедури існувала дебіторська заборгованості банкрута на загальну суму 11 767 732,27 грн (висновок про вартість об`єкта оцінки від 16.10.2012р. (том.15 арк.справи. 226). Згідно вказаного висновку, що був складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «Центр оцінки та юридичної допомоги») вартість дебіторської заборгованості склала 23540 грн.

Проте в матеріалах справи перелік конкретних осіб - дебіторів банкрута відсутній, що свідчить про порушення колишнім ліквідатором Погорілою О.І. вимог ч.1.ст.30 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013р. щодо проведення повної інвентаризації майна банкрута.

Згідно приписів ст.ст. 25-31, 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.13 усі види майнових активів банкрута включаються до складу ліквідаційної маси та підлягають реалізації з метою задоволення вимог кредиторів, майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Як було встановлено раніше судом, Постановою господарського суду від 05.10.2012 було визнано ОКПТМ банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. Торги з продажу дебіторської заборгованості банкрута на загальну суму 11 767 732,27 грн були проведені 03.12.2012 за нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013р.

При реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти сумлінно та розумно, з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013р. ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Згідно з ст. 25 цього Закону ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з ст. 30 Закону про банкрутство після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно з Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

30.10.2012 між ліквідатором Погорілою О.І. та ТБ «Всеукраїнський торгівельний центр» була укладена угода на організацію та проведення аукціону. Відповідно до п.2.1. цієї угоди, передбачено проведення біржею аукціону з продажу нерухомого, рухомого майна та дебіторської заборгованості банкрута.

На виконання вимог укладеної між сторонами угоди, як свідчать матеріали, ТБ «Всеукраїнський торгівельний центр» було надруковано два оголошення про продаж майнових активів (у тому числі дебіторської заборгованості) банкрута 03.12.2012 на аукціоні, а саме: було опубліковано оголошення в газеті "Товари та аукціони" № 25-0 (28) від 10.11.2012 (том.15, а.с. 192) та оголошення в газеті "Товари та аукціони" № 24(27)-0 (28) від 05.11.2012р.

Відповідно до протоколу проведення аукціону ТБ «Всеукраїнський торгівельний центр» від 03.12.2012 за №1, копія якого міститься у матеріалах справи, у торгах приймали участь: фізична особа ОСОБА_3 та фізична особа ОСОБА_1 .

Переможцем аукціону, за даними протоколу аукціону, з продажу дебіторської заборгованості банкрута стала фізична особа ОСОБА_1 (учасник № 3), який купив з аукціону дебіторську заборгованість банкрута на загальну суму 11 767 732,27 грн за ціною її оцінки 23 540,00 грн (т. 15 а.с.218).

Разом з тим, в матеріалах справи та заяви ліквідатора відсутні докази того, що переможцем торгів ОСОБА_1 були перераховані грошові кошти у розмірі 21 186,00 грн банкруту, як того передбачає вимоги протоколу №1 проведення аукціону від 03.12.2012.

Також необхідно зазначити, що матеріали заяви ліквідатора про визнання недійсним результатів аукціону міститься договір купівлі-продажу майнових прав від 03.12.2012, який був укладений між колишнім ліквідатором Погорілою О.І та ТОВ «Лакі-Право», м. Харків на підставі протоколу проведення аукціону ТБ «Всеукраїнський торгівельний центр» від 03.12.2012, відповідно до умов якого (п.1.1.-1.6 цього договору) ліквідатор передав, а ТОВ «Лакі-Право» (покупець) приймав дебіторську заборгованість банкрута на загальну суму 11 767 732,27 грн, за яку останній сплатив 23540 грн, з яких сума 2354 грн вже внесена, як гарантійний внесок на р/р ТБ «Всеукраїнський торгівельний центр», та перерахована в рахунок сплати вартості придбаного майна. А крім того, в матеріалах заяви ліквідатора знаходиться копія письмової заяви гр. ОСОБА_1 від 03.12.2012 за його підписом на ім`я президента ТБ «Всеукраїнський торгівельний центр», відповідно до якої ОСОБА_1 просить біржу повернути гарантійний внесок у розмірі 3487,50 грн, оскільки останній не брав участь в аукціоні 03.12.2012. Вказаний гарантійний внесок був повернутий ТБ «Всеукраїнський торгівельний центр» гр. ОСОБА_1 , що засвідчує біржа на самої заяві.

Стаття 13 ГПК України визначає один з принципів господарського судочинства як змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ч.4 цієї статті встановлює, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.

У відповідності до ч.3 та ч.4.ст 77 ГПК визначено, що докази подаються сторонами та учасниками процесу, суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору. Тобто в разі відсутності доказів, витребуваних у сторін суд розглядає заяву за наявними документами та матеріалами.

Враховуючи те, що залучені судом до розгляду заяви особи ТБ «Всеукраїнський торгівельний центр», арбітражний керуючий Погоріла О.І., гр. ОСОБА_1 не надали будь-яких доказів в обґрунтування своїх заперечень на заяву ліквідатора Мухутдінова Р.Д, проігнорували виклик до суду, не надали письмового відзиву на заяву ліквідатора про визнання недійсним аукціону від 03.12.2012, в матеріалах відсутні докази перерахування грошових коштів переможцем аукціону гр. ОСОБА_1 у розмірі 21186,00 грн банкруту та ОСОБА_1 було повернуто гарантійний внесок у розмірі 3487,50 грн, оскільки останній не брав участь в аукціоні 03.12.2012 суд вважає, що у сукупності доказів, які надані ліквідатором, засвідчується те, що гр. ОСОБА_1 не брав участь в аукціоні 03.12.2012 з продажу дебіторської заборгованості та не купував дебіторську заборгованість банкрута з прилюдних торгів.

Крім того, суд зазначає, що підставою для визнання результатів відкритих торгів (аукціону) недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення відкритих торгів (аукціону); правил, які регулюють саме порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів їх проведення.

До предмету доказування недійсності результатів відкритих торгів (аукціону) входять встановлення обставин недотримання ліквідатором, організатором аукціону (товарною біржею) вимог, які ставляться Законом про банкрутство в редакції до 19.01.2013р., зокрема, щодо порядку визначення початкової вартості майна, дотримання строків та часу проведення аукціону, оприлюднення оголошення про проведення аукціону, зміст оголошення про проведення аукціону, допуску до участі в аукціоні; забезпечення організатором аукціону доступу до місця його проведення; порядку його проведення тощо.

В обгунтування вищенаведеного при проведенні аукціону з продажу дебіторської заборгованості банкрута на аукціоні 03.12.2012 було порушено вимоги ст.ст. 25, 30 Закону про банкрутство.

Так, згідно з ч.3 ст.30 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 передбачено, що порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна у разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна ліквідатор (організатор аукціону) повинен провести конкурс відповідно до вимог Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Як свідчать матеріали справи, участь в аукціоні 03.12.2012 брали фізичні особи ОСОБА_3 та фізична особа ОСОБА_1 .

Згідно з статтею 16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" визначені умови участі покупців в аукціоні, конкурсі.

Так, для реєстрації покупців як учасників аукціону, конкурсу вони сплачують встановлений органом приватизації реєстраційний внесок у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також вносять грошові кошти в розмірі 10 відсотків початкової ціни об`єкта.

Після закінчення аукціону, конкурсу внесені покупцями грошові кошти у розмірі 10 відсотків початкової ціни об`єкта у десятиденний строк повертаються усім учасникам аукціону, конкурсу. Покупцеві, який придбав об`єкт приватизації, зазначені грошові кошти зараховуються у встановленому порядку при остаточному розрахунку за придбаний об`єкт приватизації.

Частина 5 ст. 16 цього Закону визначає, що фізична особа, яка бажає зареєструватись як учасник аукціону, конкурсу, повинна мати при собі:

- квитанцію про сплату реєстраційного внеску;

- документ про внесення грошових коштів у розмірі 10 відсотків початкової ціни об`єкта;

- довідку органу доходів і зборів про подану декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), у разі придбання об`єкта приватизації за рахунок грошових коштів - для покупців - фізичних осіб;

Зазначені вище документи у матеріалах справи відсутні і Товарна біржа "Всеукраїнський торгівельний центр" такі актуальні дані як квитанцію про сплату реєстраційного внеску; документ про внесення грошових коштів у розмірі 10 відсотків початкової ціни об`єкта; довідку органу доходів і зборів про подану декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), у разі придбання об`єкта приватизації за рахунок грошових коштів - для покупців - фізичних осіб, суду не було представлено.

Ч.6 ст.16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачає, що відомості про учасників аукціону, конкурсу заносяться до книги реєстрації окремо щодо кожного об`єкта, який підлягає приватизації, і повинні містити:

порядковий номер (відповідно до реєстрації);

прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи або представника юридичної особи (назву юридичної особи);

номер рахунку, назву та адресу банківської установи, до якої зроблено внески.

Відомості про учасників аукціону або конкурсу, їх кількість і пропозиції покупців щодо умов конкурсу не підлягають розголошенню до визначення остаточного переможця.

Книгу реєстрації відповідно до приписів цього Закону суду не було представлено, що не надає правові підставі визначити участь в аукціоні 03.12.2013 ОСОБА_1 .

Крім того, частиною 8 ст.16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" визначено, що інформація про ціну продажу та переможця конкурсу або аукціону публікується в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі та інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації, протягом 15 календарних днів після укладення договору купівлі-продажу.

Проте, інформація про продаж дебіторської заборгованості її початкову ціну, було надруковано у всеукраїнському інформаційному виданні "Товари та аукціони" у м. Харкові, що не є друкованим виданням, визначеним органом приватизації, і є порушенням вимог ч.8 ст.16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та свідчить, що на підставі такого оголошення не було охоплено всіх можливих та потенційних покупців щодо дебіторської заборгованості банкрута в інших областях України.

Ч. 4 ст.17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" визначено, що аукціон проводиться безпосередньо ведучим (ліцитатором). До початку торгів ліцитатор описує об`єкт приватизації та умови його продажу. Початком торгів вважається момент оголошення початкової ціни об`єкта. Якщо протягом трьох хвилин після оголошення не буде запропоновано вищу ціну, ліцитатор одночасно з ударом молотка робить оголошення про придбання об`єкта тією особою, яка запропонувала найвищу ціну. При цьому кожна наступна ціна, запропонована покупцями на аукціоні, повинна перевищувати попередню не менш як на 10 відсотків початкової ціни об`єкта.

Сталою судовою практикою визначено, що метою аукціону як способу реалізації є, передусім, відчуження майна банкрута за найвищою ціною, яку визначає ринок за умови прозорості та вільної конкуренції, тому початкову чи оціночну вартість майна можна розглядати лише як стартову ціну, яка із першим кроком аукціону втрачає своє значення. При цьому, початкова вартість майна на аукціоні ніяк не впливає на кінцеву ціну реалізації майна, оскільки під час торгів вона може бути як зменшена, так і збільшена. Тобто, ціна майна банкрута формується виходячи зі стану майна, попиту та пропозиції, на які ліквідатор банкрута не має жодного впливу.

Проте, продаж дебіторської заборгованості банкрута, як свідчить протокол № 1 проведення аукціону від 03.12.2012р. було здійснено за початковою ціною 23 540 грн., що є не найвищою ціною, як визначено ч. 4 ст.17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Таким чином, організатором аукціону не було забезпечено продаж дебіторської заборгованості банкрута на підставі конкурентного продажу між покупцями, що брали участь в цьому аукціоні.

У відповідності до ч.4 ст.203 ЦК України передбачено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Стаття 22 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачає вступ у права власності покупця, який придбав майно на аукціоні.

Зокрема, ч.1 ст. 22 цього Закону визначає, що право володіння, користування і розпорядження об`єктом приватизації переходить до покупця після сплати в повному обсязі ціни продажу об`єкта приватизації. Проте в матеріалах справи відсутні докази перерахування грошових коштів переможцем аукціону з продажу дебіторської заборгованості гр. ОСОБА_1 у розмірі 21 186,00 грн на р/р банкрута.

З проведеного вище правового аналізу необхідно відмітити, що правова природа процедури реалізації майна банкрута шляхом проведення прилюдних торгів (аукціону), що оформлена у вигляді протоколу про проведення прилюдних торгів із зазначенням сторін та умов проведення аукціону є правочином, а тому визнання аукціону, проведеного 03.12.2012 недійсним є належним способом захисту, оскільки останній був проведений в порушення вимог Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 та норм Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" .

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правова природа процедури реалізації майна банкрута на торгах (аукціоні) полягає в продажу майнових активів, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно банкрута до покупця - учасника аукціону, та оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна у тому числі та дебіторської заборгованості на публічних торгах, а відтак є правочином (договором). Такий висновок узгоджується з нормами ст.ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів.

Враховуючи викладене, ліквідатором ОКПТМ Мухітдіновим Р.Д. було обґрунтовано доведено, що під час проведення спірного аукціону від 03.12.2012 було порушено вимоги ст.ст. 23, 25, 29, 30 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013, норм Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Проведений аукціон свідчить про порушення ст.ст. 203, 215 ЦК України, що дає підстави для задоволення заяви ліквідатора про визнання недійсним результатів аукціону з продажу майна, який відбувся 03.12.2012.

Суд зазначає, що принцип судового контролю за належним проведення сторонами та учасниками судового процесу у справі про банкрутство є переважним приписом, направленим на захист інтересів сторін та учасників провадження від недобросовісних дії ліквідатора ( керуючого реалізацією).

Щодо заяви Факторингової компанії «Сігма» про залучення її в якості третьої особи на стороні відповідача ФОП ОСОБА_1 оскільки Факторингова компанія «Сігма» є правонаступником ФОП ОСОБА_1 за договором факторингу № 6 від 17.01.2013 предметом якого є відступлення права грошової винагороди за дебіторською заборгованістю між ОКПТМ і його боржниками та клопотання Факторингової компанії «Сігма» про застосування строків позовної давності щодо заяви ліквідатора про визнання недійсним результатів аукціону від 03.12.2013, суд вважає, що заява ФК «Сігма» не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

По-перше, як встановлено вище судом, гр. ОСОБА_1 не брав участь в аукціоні 03.12.2012, не сплачував покупну ціну лота та не переховував грошові кошти банкруту за придбану з торгів дебіторську заборгованість банкрута за початковою ціною 23 540 грн. Зазначене вище визначає, що гр. ОСОБА_1 не придбавав дебіторську заборгованість банкрута з прилюдних торгів

По-друге, договір факторингу № 6 від 17.01.2013 був укладений між Факторингової компанією «Сігма» та фізичною особою-підприємцем гр. ОСОБА_1, який, як фізична-особа підприємець, не купував з торгів дебіторську заборгованість банкрута з прилюдних торгів 03.12.2012.

Вказане вище вказує на те, що Факторингова компанія «Сігма» не є особою чиї права можуть бути порушеними, відповідним судовим рішенням при розгляді заяви ліквідатора Мухітдінова Р.Д. про визнання недійсним аукціону від 03.12.2012.

В-третє, відповідно до норм ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Нормами ст. 257 цього ж кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, згідно з приписами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Проте, Факторингова компанія «Сігма» не є стороною за заявою ліквідатора Обласного комунального підприємства теплових мереж про визнання недійсними результатів торгів з продажу майна банкрута - дебіторської заборгованості на загальну суму 11767732,27 грн відповідно до протоколу №1 аукціонних торгів.

Зазначене вище підтверджується Постановою Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № Б-39//187-08.

Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ч.1 ст. 203 та ст. 215 Цивільного кодексу України підставою для визнання недійсним правочину є невідповідність змісту правочину іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до приписів статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом: визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, оскільки реалізація на аукціоні дебіторської заборгованості банкрута було проведено із порушенням порядку організації та проведення аукціону, не було дотримано конкурентного продажу майна за найвищою ціною, чим завдають збитки кредиторам, суд вважає за необхідне заяву ліквідатора задовольнити в повному обсязі.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що застосування спеціальних принципів, що притаманні інституту банкрутства, у поєднанні з принципами господарського судочинства повинно бути направлено на досягнення як меті банкрутства, так і ефективному захисту прав та інтересів всіх без винятку учасників провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України", яке відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави або мотиви, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент сторін. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Отже, судом досліджені всі обставини та доводи заявника в їх сукупності та надано відповідну правову оцінку, з урахуванням принципів, викладених у рішенні Європейського суду.

Керуючись ст.ст. 22-32, 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.13, ст. 73 Кодексу з процедур банкрутства, ст.ст. 5, 11, 12, 74, 86, 202, 233-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у залученні до розгляду заяви ліквідатора ТОВ "Факторингова компанія "Сигма" в якості третьої особи.

2. Заяву ліквідатора ОКПТМ Мухітдінова Р.Д. про визнання недійсними результатів торгів від 03.12.2012 - задовольнити.

3. Визнати недійсними результати проведення аукціону з реалізації дебіторської заборгованості Обласного комунального підприємства теплових мереж, який оформлений протоколом №1 проведення аукціону на Товарній біржі "Всеукраїнський торгівельний центр" від 03.12.2012 року.

4. Ухвалу направити ліквідатору, комітету кредиторів, ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр", гр. ОСОБА_1 , Погорілій О.І. , прокурору, ТОВ "ФК "Сигма".

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (оголошення) та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала підписана 28.12.2019.

Суддя Міньковський С.В.