ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2419/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Драганова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1)

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А" (65058, Одеська область, м. Одеса, вул. Довженка, буд. 4, 4-А)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

про зобов`язання повернути майно та стягнення 272 379,62 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Цулаія Г.З. довіреність №1-1670 від 17.09.2019р.

від відповідача: Попов М.М.- ордер ОД № 468917 від 23.09.2019р.

від третьої особи: Піун С.П. - довіреність № 14-194 від 17.05.2019р.

В С Т А Н О В И В:

19.08.2019 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А", в якій просить суд зобов`язати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А" повернути Акціонерному товариству "Укртрансгаз" в натурі безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 48,171 тис. куб. метрів; стягнути грошові кошти у розмірі 272 379,62 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 48,171 тис. куб. метрів, а також стягнути судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог АТ "Укртрансгаз" зазначило, що відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір природного газу у період вересень 2016р., березень, квітень, травень 2017р. в обсязі 48,171 тис. куб. метрів.

Зазначене свідчить про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача повернути безпідставно набуте майно та стягнення вартості набутого майна у порядку ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою суду від 27.08.2019 р. відкрито провадження у справі № 916/2419/19, прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 23.09.2019р. о 15 год.15 хв.

23.09.2018р. Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А" подано до суду відзив на позовну заяву (т.1 а.с.84-88), відповідно до якого відповідач зазначає про набуття природного газу на достатній правовій підставі за договорами постачання природного газу №3276/16-ТЕ-23 від 21.12.2015р., №3723/1617-ТЕ-23 від 26.08.2016р., укладеними між ним та АТ "НАК "Нафтогаз". Більше того, у вересні 2016 року, березні-травні 2017 року, як вказує відповідач, ним було спожито природний газ в межах тих обсягів (лімітів), які були передбачені самими договорами.

Крім того, як зазначає відповідач, подання належним чином оформлених заявок на планові обсяги використання газу на наступний місяць передбачено пунктом 3.2. Договору №3276/16-ТЕ-23 від 21.12.2015 року на постачання природного газу. Зокрема, там вказано, що така заявка має подаватись Споживачем до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу. Разом з тим, додатковою угодою № 3 до Договору №3276/16-ТЕ-23 від 21.12.2015 року, яка була укладена сторонами 31.03.2016 року, пункт 3.2. Договору був викладений в іншій редакції. Зокрема, п. 3.2. був доповнений умовою наступного змісту: У разі неподання або несвоєчасного надання заявки Споживачем Постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними в п. 2.1. цього Договору на відповідний місяць. Обсяг поставки підтверджується Постачальником шляхом надання оператору ГТС номінації на відповідний місяць поставки (розрахунковий період) в установленому чинним законодавством України порядку". Подання номінацій постачальником знаходиться поза контролем та поза межами відповідальності споживача. Водночас, відповідач зазначає, що, в будь-якому випадку, ОСББ Довженка, 4, 4-а" не допускав у вказані періоди невиконання своїх обов`язків, передбачених ст.13 3V Про ринок природного газу", в тому числі не допускав несанкціонованого відбору природного газу.

Спростовуючи твердження позивача щодо відібрання ОССББ "Довженка, 4,4-А" природного газу, який було придбано саме АТ "Укртрансгаз", відповідач зазначає, що природний газ є споживною річчю, яка визначена родовими ознаками і встановити факт відбору газу з газотранспортної системи третіми особами не є можливим, так само як і не є можливим довести факт відібрання споживачем саме того газу, про який стверджує позивач, а не іншого природного газу.

Крім того, у своєму відзиві відповідач зазначив, що звіти ПАТ "Одесагаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках є неналежними доказами у розумінні положень ст. 76 ГПК України, оскільки в останніх фігурують виключно постачальники природного газу по категоріям (промисловість, наседення і т.д.), однак взагалі відсутня інформація по споживанню ОСББ "Довженка, 4,4-А".

У судовому засіданні 23.09.2019р. судом оголошено протокольну ухвалу про перерву до 16.10.2019р. о 16 год. 15 хв.

15.10.2019р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (т.1 а.с.130-133), згідно якої останнім, з посиланням на п.17. Положення №758 та п.12 Положення 187, було зазначено, що лише наявність укладеного договору постачання природного газу не може свідчити про здійснення такої поставки природного газу споживачу, оскільки доказом, який підтверджує факт поставки газу є підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу, який фіксує проведення господарської операції.

Отже, на думку позивача, відповідач зобов`язаний повернути АТ "Укртрансгаз" безпідставно набуте майно, а саме природний газ в загальному обсязі 48,171 тис. куб. м, що підтверджується звітом АТ "Одесагаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за вересень 2016 та березень - травень 2017 (копії містяться в матеріалах справи), в яких в графі "Фактично спожитий обсяг за місяць Всього" по рядку "Категорія/Назва постачальника" вказано фактично відібраний відповідачем з газотранспортної системи в вересні 2016 та березні - травні 2017 обсяг природного газу в загальному розмірі 48,171 тис. куб. метрів. При цьому позивач звертає увагу на те, що вказаний доказ жодним чином не був спростований відповідачем.

Також позивач заперечив твердження відповідача щодо недоведення належними доказами обставин, на які посилається Акціонерне товариство "Укртрансгаз", зазначаючи, що за спірний період до газотранспортної системи не було подано жодного обсягу природного газу жодним постачальником, а отже відбір природного газу в загальному обсязі 48,171 тис. куб.м. був здійснений відповідачем з обсягів природного газу позивача , що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій оператора ГТС.

У судовому засіданні 16.10.2019р. судом протокольною ухвалою продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів із одночасним оголошенням перерви до 06.11.2019р.

У судовому засіданні 06.11.2019р., в якому представником відповідача було надано суду заперечення (т. 1 а.с.147-149), судом оголошено перерву до 11.11.2019р. о 15 год. 15 хв.

Як вказує відповідач у наданих запереченнях, обов`язок щодо подання номінацій оператору АТ "Укртрансгаз" повністю покладений укладеними договорами на постачальника, тобто на ПАТ "НАК "Нафтогаз України". Крім того, відповідач посилається на розпорядження КМУ від 05.10.2016р. №742-р "Деякі питання опалювального сезону 2016/2017року", яким передбачено, що „для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/2017року видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними. Тобто, на думку відповідача, вищевказаним нормативно-правовим актом на постачальника (ПАТ "НАК "Нафтогаз") імперативно покладено обов`язок із видання номінацій теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям, якою є ОСББ "Довженка, 4,4-А".

Також відповідач зазначив, що у розпорядженні ОСББ "Довженка, 4, 4-А" наразі відсутні акти приймання-передачі природного газу за вересень 2016 року, березень-травень 2017 року.

Водночас, відповідачем наголошено, що з листів АТ "НАК "Нафтогаз України" за вих. № 26-4757/1.2-17, №26-4112/1.8-17 вбачається, що постачальник не заперечує факту відібрання ОСББ "Довженка, 4, 4-А" природного газу, належного саме йому, однак із-за наявності порушень вказує на відмову у документальному оформленні операцій, які фактично відбулись і ним не заперечуються.

У судовому засіданні 11.11.2019р. судом оголошено ухвалу про залучення до участі у справі Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, про що винесено відповідну ухвалу, та відкладено розгляд справи на 25.11.2019р. о 13 год. 45 хв.

У судовому засіданні 25.11.2019р. представником позивачем надано суду клопотання про залучення додаткових документів до матеріалів справи (т.2 а.с.3-4), а відповідачем клопотання про витребування у Генеральній прокуратурі України відомостей про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002887 від 12.09.2017р., а також відомості про те, чи було когось повідомлено про підозру, та інформації про завершення кримінального провадження (т.2 а.с.5-6).

У судовому засіданні 25.11.2019р. судом у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів відмовлено, з огляду на недоведення, яким чином такі документи можуть підтвердити правову позицію відповідача. Також у вказаному судовому засіданні судом закрито підготовче провадження із призначенням справи до розгляду по суті на 27.11.2019р. о 10 год. 15 хв.

27.11.2019р. до суду від представника відповідача надійшла заява на виконання ч.8 ст. 129 ГПК України (т.2 а.с.13-14).

У судовому засіданні 27.11.2019р. судом оголошено протокольну ухвалу про перерву до 09.12.2019р. о 14 год. 45 хв.

09.12.2019р. до канцелярії суду надійшли пояснення АТ "НАК "Нафтогаз України" (т.2 а.с.20-26), в яких третя особа зазначила про наявність укладених між нею та відповідачем договорів постачання природного газу №3276/16-ТЕ-23 від 21.12.2015р., №3723/1617-ТЕ-23 від 26.08.2016р., зауваживши, що у спірний період за такими договорами постачання природного газу не здійснювалось внаслідок порушення ОСББ "Довженка, 4, 4-А" умов п.12 Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017р. №187.

Як вказує третя особа, умовами укладених договорів постачання природного газу передбачено споживання газу лише в разі наявності підтвердженого обсягу газу. Водночас АТ "НАК "Нафтогаз України" неодноразово зверталося до відповідача з листами щодо не виділення номінацій, що свідчить про самовільне отримання природного газу у спірній період.

У судовому засіданні 09.12.2019р. судом оголошено перерву до 16.12.2019р. о 15 год. 30 хв.

13.12.2019р. на електрону адресу суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення (т.2 а.с.161-165), відповідно до яких останній зазначив, що ПАТ „Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як замовник послуг транспортування, є відповідальним за виникнення небалансу щодо споживачів, з якими укладені договори постачання.

Якщо за підсумками місяця по об`єкту виробника теплової енергії зафіксований певний обсяг споживання газу, такий обсяг незалежно від наявності чи відсутності номінації для забезпечення потреб виробників теплової енергії повинен відноситися на постачальника із спеціальними обов`язками, тобто на АТ "НАК "Нафтогаз України".

За відсутності надсилання постачальником письмового повідомлення Оператору ГРМ/ГТС про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу/транспортування природного газу споживачам, а також не укладання третьою особою з позивачем як оператором ГРМ договорів на виконання робіт, пов`язаних із таким припиненням/обмеженням, відповідальність за несанкціоновані споживані обсяги такими споживачами покладається саме на постачальника - АТ "НАК "Нафтогаз України".

У судовому засіданні 16.12.2019р. судом оголошено перерву до 23.12.2019р. о 12 год. 30 хв., про що відповідача повідомлено ухвалою суду в порядку ст. 120 ГПК України.

Представник позивача судовому засіданні 23.12.2019р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.12.2019р. проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позицію позивача, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вищевказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Оскільки, при зверненні до суду з позовними вимогами, позивачем правовими підставами позову визначено положення ст.1212-1214 ЦК України, тобто зазначено про безпідставне набуття відповідачем природного газу, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України, що відповідає висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 02.10.2013р. у справі № 6-88цс13.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Наведене дозволяє дійти висновку, що обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Верховним Судом у постанові від 17.04.2019р. по справі №757/16163/17 наголошено, що ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошові кошти; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладене, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

З огляду на викладене вище, оскільки сам факт споживання газу не заперечується відповідачем, суд першочергово повинен встановити наявність або відсутність підстав для такого споживання, у зв`язку з чим вказує наступне.

Правові засади функціонування ринку природного газу Закону України визначені положеннями Закону України „Про ринок природного газу від 9 квітня 2015 року N 329-VIII (з наступними змінами і доповненнями, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. п. 17, 18 27, 37 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; оператор газосховища - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із зберігання (закачування, відбору) природного газу з використанням одного або декількох газосховищ на користь третіх осіб (замовників); споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про ринок природного газу" ринок природного газу функціонує на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб`єктів природних монополій, та, зокрема, за принципом забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема, шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" врегульовано, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України „Про ринок природного газу постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України „Про ринок природного газу споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Відповідно до п. 1 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно з абзацом 1-3 п. 9 розділу II Правил постачання природного газу постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях. Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах укладеного між постачальником та споживачем договору постачання природного газу.

Відповідно до абзацу 2 п. 10 розділу II Правил постачання природного газу споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Як встановлено судом, 21.12.2015 року між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (постачальник) та ОСББ "Довженка, 4,4-А" (Споживач) було укладено договір № 3276/16-ТЕ-23 (далі договір 1) постачання природного газу (т.1 а.с.92-98), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

До вказаного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод (т.1 а.с.99-108).

Так вказаним договором (з урахуванням додаткових угод) сторонами було погоджено наступні обсяги (ліміти) постачання та споживання природного газу:

- 155 тис. куб. метрів у період з 01 січня 2016 року до 31 березня 2016 року;

- 21,50 тис. куб. метрів у період з 01.04.2016 р. до 30.04.2016 року (згідно додаткової угоди № 3 від 31.03.2016 р. до Договору);

- 40 тис. куб. метрів у період з 01 травня 2016 р. до 30 вересня 2016 р., з яких обсяг 8 тис. куб. метрів газу було передбачено на вересень 2016 року (згідно додаткової угоди № 4 від 30.04.2016 р. до Договору).

26.08.2016 р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Постачальник) та ОСББ "Довженка, 4,4-А" (споживач) було укладено ще один договір постачання природного газу № 3273/1617-ТЕ-23 (т.1 а.с.109-177), а також ряд додаткових угод до нього (т.1 а.с.118-120).

Вказаним договором (з урахуванням додаткових угод) сторонами було погоджено наступні обсяги постачання та споживання природного газу:

- 262 тис. куб. метрів у період з 01 жовтня 2016 до 31 березня 2017, з яких обсяг 42 тис. куб. метрів газу було передбачено на березень 2017 року.

- 53 тис. куб. метрів у період 01.04.2017 року до 30 вересня 2017 року, з яких обсяг 10,0 тис. куб. метрів газу було передбачено на квітень 2017 року та 9,0 (дев`ять тисяч) куб. метрів газу було передбачено на травень 2017 року (згідно додаткової угоди № 2 від 31.03.2017 р. до цього Договору).

Пунктом 3.2. договору 1 (в редакції додаткової угоди №3) та п. 3.2. договору 2 сторони погодили, що Споживач до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає Постачальнику належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі ненадання або несвоєчасного надання заявки Споживачем, Постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними в пункті 2.1. цього договору на відповідний місяць.

Обсяг поставки підтверджується Постачальником шляхом надання оператору ГГС номінації на відповідний місяць поставки (розрахунковий період) в установленому чинним законодавством України порядку.

Відповідно до пунктів 3.4. договорів приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Водночас, як встановлено судом, фактично спір виник в результаті того, що АТ "НАК "Нафтогаз" не було підписано акти приймання-передачі газу, внаслідок заборгованості відповідача за попередні періоди, з огляду на що постачальником природного газу не було виставлено номінації.

Поряд з цим суд вважає за необхідне наголосити, що наявність для АТ "НАК „Нафтогаз України" імперативу (обов`язку) щодо постачання природного газу певним особам, встановлена підпунктом 1 пункту 3 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015р. №758, розпорядженням Кабінету Міністрів України Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року від 05.10.2016 р. № 742-р, Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017р. № 187.

Судом враховується роз`яснення регулятора Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), надане у листі від 18.07.2018 р.№ 6367/16.3.2/7-18, згідно із яким, у разі якщо рішенням Кабінету Міністрів України суб`єктів ринку природного газу зобов`язано здійснювати постачання для певних споживачів природного газу, то алокація фактичних обсягів по таким споживачам здійснюється саме на таких суб`єктів, крім несанкціонованого відбору (виключно у частині самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку, шляхом самовільного відновлення споживання природного газу) або у випадку підтвердження номінації по такому споживачу іншому постачальнику. При цьому обсяги споживання природного газу враховуються оператором газотранспортної системи при розрахунку небалансу цих суб`єктів природного газу. Отже, якщо за підсумками місяця по об`єкту виробника теплової енергії зафіксований певний обсяг споживання газу, такий обсяг незалежно від наявності чи відсутності номінації для забезпечення потреб виробників теплової енергії повинен відноситися на постачальника із спеціальними обов`язками, тобто на ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Враховуючи наведене, а також умови договорів постачання природного газу, з урахуванням встановлення судом факту спожиття відповідачем у спірний період природного газу в обумовленому договорами обсязі, суд зазначає, що подання чи неподання номінацій АТ "НАК "Нафтогаз" не входить до компетенції споживача та жодним чином не свідчить про безпідставне спожиття відповідного газу.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що ОСББ "Довженка, 4,4-А" у спірний період природний газ було спожито із дотримання вимог чинного законодавства, зокрема, на підставі укладеного із АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України договору постачання природного газу, що в повній мірі спростовує твердження позивача про відсутність у відповідача постачальника та будь-яких підстав для відбору природного газу у спірний період.

Поряд з цим суд зауважує, що статтею 20 Закону України „Про ринок природного газу встановлено, що оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу. Суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з транспортування природного газу, є оператором газотранспортної системи.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про ринок природного газу" з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

АТ "Укртрансгаз" у поданій до господарського суду позовній заяві зазначає, що останнє виступає Оператором газотранспортної системи, що не заперечувалось учасниками судового процесу, а, отже, в силу приписів ст. 75 ГПК України не потребує доказуванню, оскільки у суду немає сумніву щодо достовірності вказаної обставини.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України "Про ринок природного газу" суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є: несанкціонований відбір природного газу; використання природного газу споживачами в обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками.

Положеннями 5 глави 1 розділу I Кодексу газотранспортної системи, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), визначено, що місячна номінація це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності); несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу; підтверджений обсяг природного газу - обсяг (об`єм) природного газу споживача (у тому числі прямого споживача), погоджений оператором газотранспортної системи на відповідний розрахунковий період із ресурсу постачальника споживача, що включений до підтвердженої номінації цього постачальника.

Згідно з п. 13 розділу II Правил постачання природного газу Постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування.

Відповідно до п. 14 розділу II Правил постачання природного газу за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС.

Водночас суд зауважує про відсутність в матеріалах справи доказів надіслання відповідачу постачальником чи оператором газотранспортної системи повідомлення про необхідність припинити газоспоживання за спірний період.

Відсутність в матеріалах справи вказаних доказів, як доказів на підтвердження вжиття Постачальником або Оператором ГРМ/ГТС на замовлення Постачальника заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, свідчить про недоведеність споживання відповідачем природного газу у спірний період з порушенням вимог чинного законодавства, без достатньої правової підстави.

Господарський суд відхиляє доводи АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України щодо наявності у відповідача заборгованості за спожитий природний газ, відсутність якої є обов`язковою умовою для постачання природного газу в порядку п. 17 постанови Кабінетом Міністрів України від 01.10.2015р. №758 „Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), оскільки у будь-якому випадку відсутність заборгованість не є єдиною умовою для постачання природного газу.

За таких обставин, враховуючи наявність договірних правовідносин між ОСББ "Довженка, 4,4-А" та Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що виникли в силу договорів постачання природного газу №№ 3276/16-ТЕ-23 та № 3273/1617-ТЕ-23, за умовами яких сторонами було погоджено обсяги поставки природного газу у спірний період, приймаючи до уваги встановлення судом факту невжиття заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, суд доходить висновку про недоведеність позивачем факту неправомірного споживання ОСББ "Довженка, 4,4-А" природного газу у спірний період, з огляду на суд доходить висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених АТ „Укртрансгаз позовних вимог.

При цьому, враховуючи, що позивачем заявлено одночасно дві вимоги щодо повернення безпідставно набутого майна та стягнення його вартості, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Господарський суд зауважує, що положеннями цивільного законодавства не надано права особі, яка вважає себе власником майна, одночасно вимагати повернення майна та відшкодування його вартості, з огляду на неправомірне застосування подвійної відповідальності за одне порушення.

Враховуючи вимоги Закону України „Про ринок природного газу суд зазначає, що діяльність щодо зберігання природного газу здійснюється спеціальним суб`єктом ринку природного газу - оператором газосховища, який отримує ліцензію на здійснення вказаного виду господарської діяльності. Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у відповідача ліцензії на здійснення такого виду діяльності як зберігання природного газу, тобто відповідач не виступає оператором газосховищ. За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про відсутність взагалі будь-яких підстав для задоволення позовних вимог АТ „Укртрансгаз про зобов`язання відповідача, який, в даному випадку, виступає споживачем природного газу, повернути безпідставно набуте майно.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз", з огляду на що судові витрати, згідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на рахунок позивача.

При цьому, з урахуванням заяви представника відповідача щодо надання можливості подати докази на підтвердження розміру судових витрат (витрат на правничу допомогу), суд, керуючись ст.221 та п.5 ч.6 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 09.01.2019р. о 12 год. 00 хв.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати у вигляді судового збору покласти на позивача.

3. Судове засідання для вирішення питання про судові витрати (витрати на правничу допомогу) призначити на 09 січня 2019р. о 12 год. 00 хв.

Судове засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Одеської області за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, в залі судових засідань №13, (5-й поверх), тел.(0482)307-950.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 28 грудня 2019 р.

Суддя Ю.М. Щавинська