ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019 справа № 914/1389/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гніздичів», смт. Гніздичів Львівської області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажної компанії «Інтеграл», с. Долини Львівської області,

про: стягнення 1 685 000,00 грн.

Суддя Козак І.Б.

При секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

Від позивача: Косендюк Я.А. - представник (ордер серії АС № 1000393 від 03.07.2019 р.),

Від відповідача: Гейшев О.О. - представник (договір про надання правової допомоги від 30.08.2019р.).

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Гніздичів» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажної компанії «Інтеграл» про стягнення 1 685 000,00 грн.

Ухвалою суду від 22.07.2019р. залишено позов без руху для усунення недоліків. 01.08.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 03.09.2019 р.

Ухвалою суду від 04.12.2019р. закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 19.11.2019р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

Позиція позивача.

У судове засідання 27.12.2019р. представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов договору підряду №23-0418 не виконав всі обумовлені договором роботи. Крім того, позивач не затверджував жодного проекту будівництва та не отримував жодних дозвільних документів для початку виконання підрядних робіт. Відповідач без жодного проекту розпочав будівництво та виконав будівельні роботи виключно на власний розсуд, а саме: частину з погоджених робіт виконав, частину - ні, решту - виконав роботи, які взагалі не були передбачені договором. Просить стягнути з відповідача 1 685 000,00 грн. як збитки, понесені позивачем внаслідок таких дій відповідача.

Позиція відповідача.

Відповідач у судовому засіданні 27.12.2019р. заперечив проти позову з мотивів, викладених у відзиві на позов (вх.№40112/19 від 30.09.2019р.):

- акт виконаних робіт, надісланий відповідачем позивачу, був надісланий останньому у листопаді 2018р., тоді як заперечення на Акт від позивача було надіслане відповідачу 10.04.2019р., тобто понад 5 місяців з моменту направлення, що суперечить ст.853 ЦК України, що, на думку відповідача, є надмірним зволіканням замовника на заявлення недоліків виконаних робіт;

- замовник оплачував частково кошти на виконання підрядних робіт навіть після 06.07.2018р. (строк завершення виконання підрядних робіт на думку позивача), що підтверджується численними платіжними дорученнями, що знаходяться в матеріалах справи;

- договір підряду не передбачає умов його розірвання в односторонньому порядку, а розірвання договору після виконання обумовлених підрядних робіт суперечить ст.849 ЦК України;

- заперечив щодо суми збитків, адже, беручи до уваги висновок експерти, поданий позивачем, не виконаними зі слів замовника залишаються п.8-10 Договірної ціни. При цьому, жодного обґрунтованого розрахунку збитків позивач не надав.

У відповіді на відзив (вх.№44507/19 від 29.10.2019р.) позивач акцентує увагу суду на тому, що підрядні роботи виконувалися без розроблення і затвердження проектної документації, що суперечить чинному законодавству України, адже клас наслідків будівництва даного об`єкта - СС1. Також звернув увагу суду, що через відсутність затвердженої проектної документації, відсутність повідомлення про початок виконання будівельних робіт на цьому об`єкті, позивач не може оформити право власності на цей об`єкт, оскільки він вважається самочинним будівництвом.

У запереченні на відповідь на відзив (вх.№47820/19 від 19.11.2019р.) відповідач заперечив проти аргументів позивача, а також долучив додатками до заперечення робочу документацію, що складається з Альбому №1, Альбому №2, Альбому №3. При цьому, зазначив, що для технічно нескладних об`єктів може розроблятися проектна документація в одну стадію «Робочий проект». Дана стадія об`єднує стадії «Проект» та «Робочий проект» і відповідно об`єднує всі матеріали цих стадій.

Представник позивача у судовому засіданні 03.12.2019р. заперечив проти прийняття такої робочої документації, зазначивши, що вона подана відповідачем із пропуском строку на подання доказів без поновлення такого строку та обґрунтування поважності їх пропуску.

У поясненні (вх.№50491/19 від 03.12.2019р.) представник відповідача зазначив, що робоча документація була подана лише 19.11.2019р., оскільки представник відповідача з 04 по 06.11.2019р. був за межами України, що є на його думку, поважною причиною для пропуску строку на подання цих доказів.

З даного приводу суд приймає до уваги заперечення позивача та звертає увагу відповідача на ч.2 ст.207 ГПК України, відповідно до якої суд залишає без розгляду заяви і клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. Провадження у цій справі було відкрито 01.08.2019р., ухвалу суду від 01.08.2019р. повідомлення про вручення поштового відправлення - ухвали суду від 01.08.2019р. відповідач отримав 13.08.2019р., строк на подання відзиву - 5 днів з моменту отримання ухвали суду. Відзив на позов відповідачем подано 30.09.2019р. підготовче провадження закрито ухвалою суду від 04.11.2019р. суд також зазначає, що одним із завдань підготовчого провадження є визначення обставин, які підлягають доказуванню та подання відповідних доказів. При цьому, згідно статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами статті 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Принцип змагальності сторін (ст.13 ГПК України) полягає у тому, що сторони в процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту за допомогою поданих ними доказів, щоб переконати суд в обґрунтованості своїх вимог або заперечень. Тобто, обов`язок обґрунтування заявлених позовних вимог чи заперечень, подання відповідних доказів належить учасникам справи (сторонам), а не суду. Завдання суду у господарському процесі - справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору з метою захисту порушеного чи оспорюваного права/законного інтересу. При цьому, важливо, що строк розгляду справи є обмеженим, а не невизначеним і регламентується Господарським процесуальним кодексом України (ст.177, 195 цього кодексу).

Враховуючи наведене вище, суд залишає без розгляду подану відповідачем робочу документацію по об`єкту підряду як доказ, що поданий із пропущенням строку на його подання без поважності причин пропуску, адже підготовче провадження у справі тривало до 04.11.2019р. і відповідач мав можливість подати такі докази до цієї дати, а не після.

Обставини справи.

23.04.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гніздичів» подано та Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажної компанії «Інтеграл» укладено договір №23-0418, за умовами якого підрядник (відповідач у справі) зобов`язується виконати будівельно-монтажні роботи по об`єкту «Підпірна стіна навісу», що знаходиться за адресою: вул.Грушевського, буд.1, смт. Гніздичів, Жидачівський р-н, Львівська обл., а замовник (позивач у справі) зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в даному договорі, оплатити за виконану роботу.

Виконані роботи повинні відповідати проекту, затвердженому замовником, вимогам діючих норм та чинному законодавству України (п.2.1 договору).

Термін виконання робіт - 70 календарних днів з моменту оплати авансу в розмірі 200' 000,00 грн. згідно п.3.3 договору.

Ціну та порядок розрахунків сторони погодили у р.3 договору.

Сторони також підписали Додаток №1 до договору №23-0418 «Договірна ціна. Влаштування підпірної стіни навісу», у якому погодили перелік робіт, одиниці виміру, кількість, вартість, назву матеріалів та загальну вартість з ПДВ -2' 342'950,00 грн.

Позивачем перераховано відповідачу кошти на загальну суму 1' 685' 000,00 грн., копії платіжних доручень знаходяться в матеріалах справи.

26.11.2018р. відповідачем надіслано позивачу Акт №1 «Влаштування підпірної стіни навісу» на загальну суму 2' 066' 765,00 грн. з ПДВ.

18.04.2019р. позивачем надіслано відповідачу заперечення на Акт виконаних робіт, докази надіслання містяться в матеріалах справи.

26.04.2019р. позивачем надіслано відповідачу повідомлення про розірвання договору від 26.04.2019р., докази надіслання знаходяться в матеріалах справи.

У матеріалах справи міститься оригінал Висновку судової будівельно-технічної експертизи за зверненням ТзОВ «Гніздичів» від 20.05.2019р., складений 24.05.2019р.

Станом на дату прийняття рішення відповідачем спірна сума не сплачена позивачу.

Оцінка суду.

Правовідносини, що склалися між сторонами спору, регулюються договором підряду відповідно до якого одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. (ст. 837 Цивільного кодексу України).

Аргументи позивача зводяться до того, що підрядником (відповідачем) було неякісно та не в повному обсязі виконано підрядні роботи. Крім того, позивач не затверджував жодного проекту будівництва та не отримував жодних дозвільних документів для початку виконання підрядних робіт. Відповідач без жодного проекту розпочав будівництво та виконав будівельні роботи виключно на власний розсуд, а саме: частину з погоджених робіт виконав, частину - ні, решту - виконав роботи, які взагалі не були передбачені договором.

Щодо проекту будівництва, який, як стверджує позивач, ним не затверджувався, оскільки навіть не розроблявся відповідачем та не подавався останнім на затвердження замовнику, то на думку позивача, обов`язок з розроблення такої проектної документації відповідно до умов договору, а саме п.2.1, належить саме підряднику, а у замовника (позивача) - обов`язок лише щодо затвердження такого проекту.

Згідно статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Статтею 877 ЦК України визначено, що підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

З даного приводу суд звертає увагу позивача на те, що зі змісту договору №23-0418 від 23.04.2018р. взагалі не вбачається, кому належить обов`язок з розроблення проекту будівництва у даній справі. У додатку №1 «Договірна ціна» до договору №23-0418 під номером 1 у переліку робіт зазначено «проектні роботи по складу» в кількості 1 шт., вартість - 42000,00 грн. Додаток №1 підписаний двома сторонами договору без зауважень.

Відповідачем подано додатком до заперечення на відповідь на відзив (вх.47820/19 від 19.11.2019р.) РОБОЧУ ДОКУМЕНТАЦІЮ по об`єкту «Підпірна стіна навісу» за адресою: смт.Гніздичів Жидачівського району Львівської області по вул. Грушевського, 1 у трьох альбомах. Однак, ця документація не береться судом до уваги як доказ, що поданий із пропущенням строку на його подання без поважності причин пропуску, адже підготовче провадження у справі тривало до 04.11.2019р. і відповідач мав можливість подати такі докази до цієї дати.

Позивач заперечив щодо такої документації, зазначивши, що не затверджував її.

Критерії, яким повинен відповідати результат роботи, сторони можуть передбачити безпосередньо у тексті договору, в додатках до нього, затвердженій технічній документації, проектах, ескізах тощо. В разі відсутності або неповноти таких даних - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Вони можуть міститись у державних стандартах, правилах, технічних нормах, в інших нормативно-технічних документах. Постановою Кабінету Міністрів України №668 від 03.08.2005 «Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві» (далі - Постанова КМУ) визначено, що ці Умови відповідно до Цивільного кодексу України визначають порядок укладення та виконання договорів підряду на проведення робіт з нового будівництва, реконструкції будівель і споруд та технічного переоснащення діючих підприємств, а також комплексів і видів робіт, пов`язаних із капітальним будівництвом об`єктів. Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ Загальні умови є обов`язковими для врахування під час укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві (далі - договір підряду) незалежно від джерел фінансування робіт, а також форми власності замовника та підрядника (субпідрядників).

Додатково суд звертає увагу позивача на п.4.2.1 договору підряду, відповідно до якого підрядник зобов`язаний виконати будівельно-монтажні роботи об`єкту «Підпірна стіна навісу», що знаходиться за адресою: смт.Гніздичів Жидачівського району Львівської області по вул. Грушевського, 1, відповідно до завдання, затвердженого замовником, вимог діючих норм та чинного законодавства України при виконанні п.4.1 договору.

Як підтвердив представник позивача у судовому засіданні та зазначено ним у відповіді на відзив, замовником, тобто позивачем, не затверджувалося завдання на проектування, дій по отриманню вихідних даних (містобудівних умов та обмежень, технічних умов) не вчиняв. При цьому, відповідно до п.29 Загальних умов(згаданих вище) саме Замовник зобов`язаний, серед інших обов`язків, передати підряднику завдання на проектування, інші вихідні дані, необхідні для розроблення проектної документації, надати йому допомогу в погодженні проектної документації у разі, коли розроблення та погодження проектної документації за умовами договору підряду покладено на підрядника.

Також, позивач слушно зазначає про вимоги, викладені у ст.36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.

Також, суд звертає увагу позивача на частину 8 цієї статті, де зазначено, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні про початок виконання будівельних робіт, та за виконання будівельних робіт без повідомлення.

Представник позивача підтвердив у засіданні, що замовником не подавалося до відповідних органів ДАБІ повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

При цьому, представник позивача зазначає, що відповідачем виконувалися підрядні роботи на об`єкті без жодного затвердженого чи погодженого позивачем проекту, виключно на власний розсуд, не дотримуючись того обсягу робіт, який був погоджений у додатку №1, а деякі роботи взагалі були виконані самовільно без будь-якого погодження.

Позивач визнав, що відповідач виконав:

- роботи з бетонування стіни на суму 133000,00 грн;

- виготовлено і вмонтовано прогони на суму 63000,00 грн;

- арматурні роботи на суму 108750,00 грн;

- влаштовано свердловину діаметром 300мм та глибиною 4,4м на суму 178000,00 грн;

- роботи з бетонування свердловини на суму 10500,00 грн;

- виготовлено та вмонтовано колони на суму 44800,00 грн.

Також позивач зазначив, що відповідач без поважних причин самовільно не виконав такі роботи:

· Монтаж профнастилу стін С18 на суму 53900,00 грн.

· Виготовлення та монтаж транспортної галереї на суму 37500,00 грн.

· Монтаж стрічкового конвеєру продуктивністю 100т/год на суму 45000,00 грн.

Тобто, частину оплачених позивачем робіт відповідач виконав і це визнається позивачем.

Позивач перерахував відповідачу кошти на загальну суму 1' 685' 000,00 грн., копії платіжних доручень знаходяться в матеріалах справи. Перерахунок коштів здійснювався в період 25.04.2018р-20.09.2018р., призначення платежу «оплата будівельно-монтажних робіт згідно договору №23-0418 від 23.04.2018р.».

Суд звертає увагу позивача на права замовника, визначені у ст.849 ЦК України, де серед іншого, прямо передбачено право замовника у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Представник позивача підтвердив у судовому засіданні 04.11.2019р., що замовник не здійснював контроль за ходом будівництва спірного об`єкта, тобто, не користувався своїм правом контролю. Відтак, суд критично оцінює твердження позивача про самовільне будівництво підрядником підпірної стіни навісу, оскільки ця самовільність спростовується відсутністю контролю зі сторони замовника, відсутністю надання замовником та затвердження ним завдання на будівництво, відсутністю дозволу на початок будівництва, отримання і надання яких було обов`язком саме замовника за договором. Факт постійних оплат зі сторони замовника свідчить лише про фінансування будівництва зі сторони замовника, але не нівелює інших обов`язків сторони замовника у підрядних відносинах.

Щодо строків виконання робіт, то, як зазначає позивач у позовній заяві, то з огляду на те, що замовником було сплачено підряднику аванс 200000,00 грн ще 27.04.2018р., то підрядник мав закінчити роботу не пізніше 06.07.2018р., чого не зробив, як і не виконав всього обсягу обумовлених робіт, то позивач надіслав відповідачу повідомлення про одностороннє розірвання договору і станом на дату подання позову договір підряду є розірваним.

Відповідно до ч.1 ст.846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Також, відповідно до п.2.2. договору термін виконання робіт становить 70 календарних днів з моменту оплати авансу в розмірі 200000,00 грн.

Встановити точну дату сплати авансу з платіжок, наданих позивачем не можна, оскільки такого призначення платежу як «аванс» в жодній платіжці не вказано. Однак, якщо додати суми платіжних доручень №165 від 25.04.2018р 42000,00 грн + 158000,00 грн №168 від 27.04.2018р., то разом буде 200000,00 грн., які позивач вважає авансом. Відтак, датою здачі виконаних робіт, як слушно зазначає позивач, повинно бути 06.07.2018р., однак, обумовлені підрядні роботи в цей строк не були виконані відповідачем.

На виконання п.3.10 договору відповідач склав Акт приймання-передачі виконаних робіт лише 26.11.2018р. на суму 2' 066' 765,00 грн та передав його замовнику.

Заперечення на Акт виконаних робіт позивач надіслав у порушення строків, визначених п.3.1 договору (протягом 10 банківських днів) лише 10.04.2019року, тобто більше ніж через 5 місяців. Зі змісту заперечення на акт виконаних робіт вбачається, що підставою для відмови замовника від підписання акту є істотне порушення підрядником п.2.2 договору в частині строку виконання підрядних робіт (протягом 70 календарних днів з моменту оплати авансу). Докази надіслання заперечення містяться з матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до п.3.1 договору після виконання робіт підрядник надає акт приймання-передачі виконаних робіт, а замовник підписує і оплачує підряднику даний акт, за вирахуванням сум авансу, протягом 10 банківських днів.

Позивач не лише порушив строк, встановлений договором, на підписання акту прийняття робіт, а й з невідомих причин тривалий час зволікав з прийняттям підрядних робіт. При цьому, доказів звернення замовника до підрядника зі заявами про недоліки виконаних підрядних робіт, зауваження до Акту чи інше сторони не подали. Зазначену обставину суд, із врахуванням положення ст. 853 ЦК України, як втрату замовником права посилатися на недоліки виконаних підрядних робіт.

Також 26.04.2019р. позивач надіслав відповідачу повідомлення про розірвання договору, посилаючись у тексті повідомлення на ч.ч.2, 4 ст.849 ЦК України, підставою для розірвання позивач зазначив порушення відповідачем строків виконання робіт та невідповідність якості виконаних робіт державним стандартам.

Частиною 2 статті 849 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її в строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Частиною 4 цієї ж статті визначено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

За змістом частин 1-4 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з частиною 3 статті 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини 2 статті 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Правовий аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін. При цьому, одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. Проте, частини 2 та 4 ст. 849 ЦК України регламентують розірвання договору замовником в односторонньому порядку на стадії до закінчення виконання підрядних робіт, а в даному випадку замовник повідомив підрядника про розірвання договору в односторонньому порядку вже після виконаних підрядних робіт на стадії підписання Акту виконання.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Щодо правової природи суми збитків, стягнути які просить позивача, то частиною 2 ст. 224 ГК України закріплено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Положеннями ч. 1 ст. 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення виключає відповідальність боржника у вигляді відшкодування збитків.

У позовні заяві зазначено, що «збитки, які поніс позивач внаслідок протиправної поведінки відповідача полягають не лише в тому, що позивач не отримав той результат, який ставив перед відповідачем у ті строки, які ставилися відповідачу заздалегідь, але і в ризику неможливості оформити право власності на новостворене нерухоме майно в силу створення його без відповідної дозвільної документації… окрім того, позивач поніс збитки внаслідок того, що відповідач не закупив того матеріалу, закупка якого була передбачена договором підряду та закупив той матеріал, закупівля якого на момент укладення договору ним не передбачалася». Тобто, збитками позивач вважає суму, яку було сплачено позивачем на користь відповідача (1 685 000,00 грн.).

Щодо висновку судового експерта №9 від 24.05.2019р., поданого позивачем в порядку ст.101 ГПК України, то суд оцінює його критично з таких міркувань.

Висновок складався на замовлення ТзОВ «Гніздичів», замовник поставив експерту такі питання:

1.Чи потребують будівельні роботи, виконані ТзОВ БКМ «Інтеграл» на замовлення ТзОВ «Гніздичів» згідно договору №23-0418 від 23.04.2018р. щодо об`єкту «Підпірна стіна навісу» документів, що дають право на їх виконання?/

2.Чи підлягає об`єкт «Підпірна стіна навісу» після закінчення будівельних робіт, виконаних ТзОВ БМК «Інтеграл» на замовлення ТзОВ «Гніздичів» згідно договору №23-0418 від 23.04.2018р. прийняттю в експлуатацію?

3.Який перелік та об`єми фактично виконаних будівельних робіт, виконаних ТзОВ БМК «Інтеграл» на замовлення ТзОВ «Гніздичів» згідно договору №23-0418 від 23.04.2018р. на об`єкті «Підпірна стіна навісу».

По першому питанню експерт зазначив, що об`єкт будівництва відноситься до класу наслідків СС1. Відповідно, замовнику будівництва для отримання права виконувати будівельні роботи на об`єкті дослідження необхідно подати повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю.

По другому питанню експерт зазначив, що об`єкт будівництва підлягає здачі в експлуатацію шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

По третьому питанню експерт зазначив (ст.11 висновку), що роботи п.8-10 згідно додатку №1 до Договору №23-0418 «Договірна ціна влаштування підпірної стіни навісу» зі слів замовника експертизи та визначених візуально на об`єкті дослідження не виконувалися.

Беручи до уваги висновки експерта по першому та другому питаннях, суд звертає увагу позивача на тому, що експерт теж зазначив про обов`язок позивача як замовника за договором подавати повідомлення про початок виконання будівельних робіт, а також декларацію про готовність об`єкта до експлуатації відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю. Щодо висновку експерта по третьому питанню, то суд ставить під сумнів об`єктивність визначеного обсягу невиконаних робіт по пунктах 8-10 додатку №1, враховуючи фразу «зі слів замовника експертизи», оскільки представники підрядника були відсутні під час огляду об`єкта будівництва, а присутнім був лише керівник ТзОВ «Гніздичів» Свистун І.В., про що прямо зазначено на с.2 Висновку експерта.

Суд звертає увагу позивача на те, що у контексті спірних правовідносин, які склалися між сторонами, та виходячи із законодавчо визначеного змісту терміну "збитки", заявлена до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажної компанії «Інтеграл» перерахована йому як виконавцю будівельних робіт за договором підряду від 23.04.2018 сума не є збитками у розумінні статті 22 Цивільного кодексу України та статті 225 Господарського кодексу України ( ця сума не є втратами, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витратами, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); не є доходами, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)). Неможливість позивача як замовника оформити права власності на спірний об`єкт не підтверджує факту понесення ним збитків.

Позивачем жодним чином не доведено наявності складу правопорушення, як необхідної умови для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків, а саме: не доведено обставин заподіяння збитків, не підтверджено розмір та реальність таких збитків, не доведено протиправність поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки. Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Судові витрати.

Судові витрати в силу вимог ст. 129 ГПК України залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

3. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

5. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 08.01.2020р.

Суддя Козак І.Б.