ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2019 р. Справа№ 910/13840/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Дідиченко М.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 07.11.2019р.

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019р. (повний текст складено 12.07.2019р.)

у справі №910/13840/18 (суддя - В.І. Пінчук)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІРІТ ФІНАНС»

2. Компанії Ренальда Інвестментс Лімітед

про визнання недійсним договору факторингу № 6Ф від 30.05.2018р.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсним договору факторингу №6 від 30.05.2018р., укладений між ТОВ «Спіріт Фінанс» та Ренальда Інвестметс Лімітед (Республіка Кіпр).

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладаючи договір факторингу №6Ф від 30.05.2018р., що є підтвердженням наміру на вчинення протиправних дій, відповідачі усвідомлювали протиправність договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства, приймаючи до уваги, що вказаний договір містить усі ознаки такого, що вчинений з метою, яка суперечить інтересам держави та суспільства, з метою ухилення від сплати податків, приймаючи до уваги заборону відступлення права вимоги у зобов`язаннях, пов`язаних із особою кредитора і в силу положень ст.ст. 228, 215 Цивільного кодексу України, ст. 207 Господарського кодексу України спірний договір має бути визнаний судом недійсним.

1.3. Відповідач-2 заперечив проти позову, посилаючись на те, що спірний договір факторингу укладений із додержанням всіх вимог ст. 203 та глави 73 Цивільного кодексу України, зміст договору не суперечить законодавству, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особи, які уклали договір, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх волі, договір укладений у встановлений законом формі і спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

1.4. Відповідач-1 заперечив проти позову, з тих же підстав, що і відповідач-2.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судами

2.1. Як зазначає позивач у позові, відповідно до обмеженої виписки про стан рахунку в цінних паперах станом на 20.09.2017р. по емітенту ПАТ «ПІВДГЗК» депонентом акцій у кількості 100 штук є Ренальда Інвестметс Лімітед.

2.2. 30.05.2018р. між Компанією Ренальда Інвестменст Лімітед (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спіріт Фінанс» (Фактор) було укладено Договір факторингу №6Ф (далі - Договір), за умовами якого Фактор зобов`язався передати грошові кошти у сумі 1 000,00 грн. в розпорядження Клієнта, а Клієнт відступає Факторові своє право грошової вимоги до ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» щодо отримання грошових коштів (дивідендів/виплати прибутку у вигляді дивідендів) за результатами фінансово-господарської діяльності ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», що мають бути виплачені згідно з рішенням (протокол б/н від 05.09.2017р. Загальних зборів акціонерів ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», які відбулися 05.09.2017р.), в розмірі 1 016,05грн., а також інші права Клієнта, пов`язані із таким правом грошової вимоги з моменту його виникнення.

2.3. Згідно з п. 2.1. Договору після отримання від Клієнта підтвердження наявності та дійсності права грошової вимоги, що відступається, Фактор сплачує Клієнтові кошти у розмірі 1 000,00 грн. у строк до 31 грудня 2019р., шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Клієнта, за умови отримання від Клієнта інформації згідно з п. 3.2.2. цього Договору.

2.4. 15.06.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Спіріт Фінанс» повідомило ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відступлення права вимоги за спірним Договором.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2019р. у справі №910/13840/18 у задоволенні позову відмовлено.

3.2. Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано доказів невідповідності спірного договору інтересам держави і суспільства та умислу будь-якої із сторін на те, а також не подано доказів, що вказаний договір завідомо укладався з метою порушення таких інтересів.

3.3. Щодо фіктивності, то визначення сторонами у договорі факторингу умови про відстрочення моменту одержання грошових коштів не свідчить про те, що договір факторингу №6Ф від 30.05.2018р. вчинено без наміру створення правових наслідків.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019р. у справі №910/13840/18 скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що укладаючи договір факторингу №6Ф від 30.05.2018р., що є підтвердженням наміру на вчинення протиправних дій, відповідачі усвідомлювали протиправність договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства, приймаючи до уваги, що вказаний договір містить усі ознаки такого, що вчинений з метою, яка суперечить інтересам держави та суспільства, з метою ухилення від сплати податків, приймаючи до уваги заборону відступлення права вимоги у зобов`язаннях, пов`язаних із особою кредитора і в силу положень ст.ст. 228, 215 Цивільного кодексу України, ст. 207 Господарського кодексу України спірний договір має бути визнаний судом недійсним. При цьому, Господарським судом міста Києва при винесенні оскаржуваного рішення було неправильно витлумачено закон, що у свою чергу призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

4.3. ТОВ «Спіріт Фінанс» та ТОВ «Спіріт Солюшнс» зареєстровані за однією і тією ж адресою, в однаковий період часу з метою отримання пільги (ухилення) від сплати податків. Більше того, усі договори факторингу з ТОВ «Спіріт Фінанс» укладені компаніями нерезидентами в один день, а саме 30.05.2018р., що також свідчить про їх пов`язаність між собою.

4.4. Також апелянт зазначає, що спірний договір є фіктивним, оскільки відступлення права грошової вимоги стосовно отримання дивідендів перейшло від відповідача-2 до відповідача-1 із строком передачі у розпорядженні грошової суми (купівля права вимоги) фактором клієнту до 31.12.2019р.

4.5. Компанія Ренальда Інвестметс Лімітед не матиме законної можливості отримати грошові кошти за оспорюваним договором факторингу, в силу прямої заборони таких дій, встановленої у постанові Правління НБУ від 13.12.2016р. №410, про що відповідачі не могли не знати. Тобто, укладаючи договір факторингу як фактор так і клієнт знали, що він не буде виконаний.

4.6. Також апелянт зазначив, що суд першої інстанції проявив свою бездіяльність, оскільки не задовольнив клопотання позивача.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Відповідач-1 заперечив проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що право грошової вимоги до ПАТ «ПІВДГЗК» щодо отримання грошових коштів (дивідендів) не пов`язане нерозривно з особою кредитора (акціонера) та може вільно відступатися акціонером на користь третіх осіб, зокрема і шляхом укладення договорів факторингу.

5.2. ТОВ «Спіріт Фінанс» під час виплати доходу відповідачу-2 у вигляді оплати відступлених прав грошової вимоги до ПАТ «ПІВДГЗК» за договором факторингу буде оподатковувати такі виплати згідно вимог п. 141.4. ст. 141. Податкового кодексу України та міжнародних договорів України. Оподаткування грошових виплат ПАТ «ПІВДГЗК» на користь ТОВ «Спіріт Фінанс» має здійснюватися виходячи із фактичних обставин наявних правовідносин, підтверджених належним чином документально.

5.3. Реєстрація юридичних осіб та укладення договорів в один день не заборонено чинним законодавством та не може свідчити про наявність підстави для визнання правочину недійсним.

5.4. Визначення сторонами у договорі факторингу умови про відстрочення моменту одержання грошових коштів клієнтом не свідчить про те, що договір факторингу №6Ф від 30.05.2018р. вчинений без наміру створення правових наслідків.

5.5. Щодо встановленої заборони НБУ на купівлю, перерахування іноземної валюти на підставі індивідуальних ліцензій не стосується предмету спору, адже виплата грошових коштів позивачем на користь ТОВ «Спіріт Фінанс» має здійснюватись в гривнях, а порядок здійснення виплати ТОВ «Спіріт Фінанс» грошових коштів на корить відповідача-2 за договором за договору факторингу жодних чином не стосується прав та законних інтересів позивача.

5.6. Відповідач-2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, з тих же підстав, що і відповідач-1.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. Позивач звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 04.07.2019р. у справі №910/13840/18.

6.2. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Смірнова Л.Г., судді Кропивна Л.В., Сулім В.В.

6.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2019р. поновлено Публічному акціонерному товариству «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» пропущений строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019р. у справі №910/13840/18.

6.4. У судовому засіданні 26.09.2019р. було оголошено перерву.

6.5. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду у зв`язку з перебуванням судді Суліма В.В. на семінарі у Національній школі суддів України, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/13840/18 колегію суддів у складі: головуючий суддя - Смірнова Л.Г. судді - Дідиченко М.А., Кропивна Л.В.

6.6. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2019р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства з «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019р. у справі №910/13840/18 прийнято до провадження вказаною колегією суддів.

6.7. Від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи

у зв`язку із зайнятістю представника у інших судових засіданнях.

6.8. Апеляційний суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, з огляду на те, що позивач не був позбавлений можливості направити в судове засідання іншого уповноваженого представника.

6.9. Представники відповідачів заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні, а рішення місцевого суду у даній справі залишити без змін.

7. Джерела права й акти їх застосування

7.1. Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

7.2. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

7.3. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

7.4. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

7.5. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

7.6. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

7.7. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

7.8. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

7.9. Відповідно до ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

7.10. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

7.11. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як встановлено судом, відповідно до обмеженої виписки про стан рахунку в цінних паперах станом на 20.09.2017р. по емітенту ПАТ «ПІВДГЗК» депонентом акцій у кількості 100 штук є Ренальда Інвестметс Лімітед.

8.3. 30.05.2018р. між Компанією Ренальда Інвестменст Лімітед (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спіріт Фінанс» (Фактор) було укладено Договір факторингу №6Ф (далі - Договір), за умовами якого Фактор зобов`язався передати грошові кошти у сумі 1 000,00 грн. в розпорядження Клієнта, а Клієнт відступає Факторові своє право грошової вимоги до ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» щодо отримання грошових коштів (дивідендів/виплати прибутку у вигляді дивідендів) за результатами фінансово-господарської діяльності ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», що мають бути виплачені згідно з рішенням (протокол б/н від 05.09.2017р. Загальних зборів акціонерів ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», які відбулися 05.09.2017р.), в розмірі 1 016,05грн., а також інші права Клієнта, пов`язані із таким правом грошової вимоги з моменту його виникнення.

8.4. 15.06.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Спіріт Фінанс» повідомило ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відступлення права вимоги за спірним Договором.

8.5. Відповідно до приписів ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

8.6. Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Отже, боржник, тобто особа, право вимоги до якої відступається, не входить до складу учасників цього договору. Договір факторингу не впливає безпосередньо на права та обов`язки боржника, оскільки в цьому випадку не встановлюється, не припиняється, не змінюється основне зобов`язання боржника, який має виконати свій обов`язок в обсязі і на умовах, що встановлені договором або актом цивільного законодавства. На захист прав боржника спрямована окрема правова норма, що знайшла своє закріплення у статті 1086 Цивільного кодексу України, а також норма статті 1082 цього Кодексу, яка передбачає, зокрема, право боржника вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

8.7. Відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Таке правило поширюється лише на договірні відносини і не застосовується, якщо відповідна заборонена (обмеження) передбачена у нормі закону. Так, у статті 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

8.8. Норми чинного законодавства не забороняють акціонеру товариства відступити третій особі належне йому право грошової вимоги на дивіденди, рішення про виплату яких було прийнято акціонерним товариством, та не встановлює жодних заборон на можливість заміни кредитора у відповідному зобов`язанні (тобто, зобов`язанні по виплаті дивідендів, розподілених акціонерним товариством). Таке зобов`язання є грошовим та не є таким, що нерозривно пов`язано з особою кредитора, тому заборона, встановлена у статті 515 ЦК України, на спірні правовідносини не поширюється. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019р. у справі № 910/13263/18).

8.9. Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

8.10. Щодо невідповідності спірного договору приписам ч. 3 ст. 228 ЦК України, то позивач не є особою, яка в силу Закону наділена повноваженнями на звернення до суду з позовом в інтересах держави.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

8.11. Щодо сплати податків, то зазначене не відноситься до юрисдикції господарських судів, а позивач не є особою, яка в силу закону наділена повноваженнями на звернення до суду з позовом в інтересах держави.

8.12. Щодо прямої заборони, встановленої у постанові Правління НБУ від 13.12.2016р. №410 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», яка втратила чинність згідно з постановою Правління Національного банку України від 5 лютого 2019 року № 31, то була визначена заборона купівлі, перерахування іноземної валюти на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України, крім визначених випадків. Водночас, відповідно до договору факторингу валютою виконання грошового зобов`язання визначена гривня.

8.13. Щодо незадоволених клопотань, то в силу положень Господарського процесуального кодексу України, задоволення або незадоволення клопотань відноситься виключно до компетенції суду, а не свідчить про його бездіяльність та може предметом оскарження у встановленому порядку.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно зі ст. 277 Господарського процесуального кодексу України.

9.2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».

Керуючись ст.ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019р. у справі №910/13840/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019р. у справі №910/13840/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».

4. Матеріали справи №910/13840/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 13.01.2020р.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко