ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2019 р. Справа№ 910/13510/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Агрикової О.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Луцького міського центру зайнятості, м. Луцьк

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.10.2019

у справі №910/13510/19 (суддя Балац С.В.)

за позовом Луцького міського центру зайнятості, м. Луцьк

до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України, м. Київ

про стягнення 11 493,13 грн.,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог.

Луцький міський центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України (далі - відповідач) про стягнення виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 11 493,13грн.

Позовні вимоги з посиланням на ст.ст. 34, 35, 39 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" мотивовані тим, що відповідач зобов`язаний відшкодувати понесені позивачем витрати з виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), оскільки судом встановлено неправомірність дій роботодавця відносно застрахованої особи та поновлено її на роботі за рішенням суду.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Луцького міського центру зайнятості до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про стягнення 11 493,13 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за даним позовом, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний спір є трудовим та не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, зважаючи на те, що позивач просить стягнути з відповідача отриману гр. ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі 11 493,13 грн.

Водночас, відповідно до вимог ч.6 ст.175 ГПК України суд першої інстанції роз`яснив заявнику про те, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду, як суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Луцький міський центр зайнятості звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 скасувати, та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач вважає висновки суду першої інстанції помилковими і такими, що суперечать нормам ст. 20 ГПК України.

Крім того, за твердженням позивача, судом першої інстанції не враховано, що виплата допомоги по безробіттю або її повернення у разі поновлення працівника на посаді роботодавцем не підпадає під норми Кодексу законів про працю України, оскільки зазначені правовідносини врегульовані безпосередньо Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а тому стягнення з роботодавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду не може вважатися трудовим спором.

При цьому, скаржник посилається на рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 у справі №910/4451/17, яким задоволено аналогічні позовні вимоги Луцького міського центру зайнятості до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про стягнення коштів, виплачених поновленому на роботі працівнику Гаспарян Т.С., а також на позицію Вищого господарського суду України, викладену у постановах від 04.07.2017 у справі № 911/119/17 та у справі №914/68/17.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/13510/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А.(доповідач у справі), суддів Козир Т.П. та Агрикової О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Луцького міського центру зайнятості на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 у справі №911/13510/19, вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, у жовтні 2019 року до місцевого господарського суду надійшов позов Луцького міського центру зайнятості до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України з вимогою про стягнення виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 11 493,13 грн. та покладенням на відповідача судових витрат в розмірі 4321,00 грн., з яких: 1921,00 грн. судового збору і 2400,00 грн. витрат, які орієнтовно понесе позивач у даній справі.

Місцевий господарський суд, розглянувши матеріали позовної заяви Луцького міського центру зайнятості, постановив ухвалу від 07.10.2019, якою відмовив у відкритті провадження у справі за даним позовом на підставі п.1 ч.1 ст.175 ГПК України.

Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Мотивуючи підстави прийняття вказаної ухвали, місцевий господарський суд визнав, що, оскільки позивач просить стягнути з відповідача отриману гр. ОСОБА_1 допомогу по безробіттю, за своїм характером спірні правовідносини є трудовими і, відповідно, не підлягають розгляду за правилами господарського судочинства. Отже, за висновком місцевого господарського суду розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду, як суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі за позовом Луцького міського центру зайнятості до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 11 493,13 грн., зважаючи на таке.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення з роботодавця суми допомоги по безробіттю, виплаченої безробітній ОСОБА_1 , у зв`язку з поновленням її на роботі за рішенням суду.

Вирішуючи питання щодо визначення предметної та/або суб`єктної юрисдикції, в межах якої має вирішуватися поданий позивачем позов у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п. 15 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

Для віднесення справи до своєї юрисдикції господарському суду необхідно визначити, чи є спірні правовідносини господарськими. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності. Водночас господарськими судами розглядаються на загальних підставах справи зі спорів за участю, зокрема органів державної служби зайнятості (юридичними особами публічного права), якщо такі спори виникають з цивільних чи господарських правовідносин, в яких ці органи виступають на рівних засадах з іншими учасниками відповідних відносин (наприклад, у зв`язку з виконанням цивільно-правових чи господарсько-правових договорів, відшкодування матеріальної або моральної шкоди, із зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави тощо).

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач, посилаючись на норми ч. 1 ст. 34, ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", вказує на зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу виплати, здійснені останнім ОСОБА_1 , яку за рішенням суду було поновлено на посаді головного спеціаліста - бухгалтера відділу контрольно-наглядової діяльності Управління Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України у Волинській області з 01.04.2015.

Ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування надано право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином положеннями ст.ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Луцький центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Приписами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Матеріалами позовної заяви підтверджується, що відповідач у даній справі по відношенню до ОСОБА_1 є роботодавцем в розумінні положень ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", на якого покладено обов`язок по відшкодуванню позивачу суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Незважаючи на те, що спір про стягнення зазначених сум виник за участю суб`єкта владних повноважень, проте останній у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій, а тому колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що у даній справі сторонами є дві юридичні особи, які виступають у спірних правовідносинах на рівних засадах.

Водночас, виходячи із змісту положень Кодексу законів про працю України під трудовим спором необхідно розуміти неврегульовані шляхом безпосередніх переговорів розбіжності між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом з приводу застосування норм трудового законодавства. Вказані спори вирішуються судами загальної юрисдикції у відповідності до норм Цивільного процесуального кодексу України.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції у даній справі спірні правовідносини виникли з обов`язку відповідача відшкодувати Луцькому міському центру зайнятості виплачену працівнику Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України допомогу по безробіттю на підставі ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Тобто, спір виник між двома юридичними особами з приводу застосування норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", яке не відноситься до трудового законодавства.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду відзначає, що статус відповідача, як роботодавця у відносинах із фізичною особою ОСОБА_1 , у світлі заявлених вимог на юрисдикцію розгляду даної справи не впливає.

З огляду на викладене, спір про право, яке виникає в силу визначеного законом зобов`язання, за наслідком прийняття судового рішення про поновлення на роботі працівника юридичної особи, яка не перебуває як у трудових, так і у відносинах владного підпорядкування щодо фонду соціального страхування, є за своєю правовою природою господарсько-правовим і підлягає розгляду в судах господарської юрисдикції.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що справу не належить розглядати в порядку господарського судочинства, ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України для відмови у відкритті провадження у справі за позовом Луцького міського центру зайнятості до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про стягнення 11 493,13 грн.

У зв`язку з викладеним, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга позивача - задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України передбачено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 6 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що судом першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали було порушено норми процесуального права в частині відмови у відкритті провадження за позовом Луцького міського центру зайнятості до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про стягнення виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 11 493,13грн. У зв`язку з чим вказана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судові витрати.

Враховуючи скасування оскаржуваної ухвали про відмову у відкритті провадження у справі з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 255, 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Луцького міського центру зайнятості на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 у справі №910/13510/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 у справі №910/13510/19 скасувати.

3. Матеріали справи №910/13510/19 направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

О.В. Агрикова