ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

03.12.2019 р. м. Ужгород Справа № 907/47/19

За позовом Українського культурного фонду, м. Київ

до відповідача Ізянської сільської ради, с. Іза Хустського району

з участю у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фізичної особи - підприємця Сабов Олени Миколаївни, с. Іза Хустського району, Фізичної особи - підприємця Кемінь Романа Васильовича, с. Іза Хустського району, Фізичної особи - підприємця Дубляк Степана Олександровича, с. Іза Хустського району

про стягнення 95 935 грн. заборгованості (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог),

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

Секретар судового засідання - Тягнибок К.О.

представники:

Позивача -

Відповідача - не з'явився

Третіх осіб - не з'явилися

СУТЬ СПОРУ: Українським культурним фондом, м. Київ заявлено позов до відповідача Ізянської сільської ради, с. Іза Хустського району про стягнення 107 565 грн. заборгованості. Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.06.2019 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фізичної особи - підприємця Сабов Олени Миколаївни, с. Іза Хустського району, Фізичної особи - підприємця Кемінь Романа Васильовича, с. Іза Хустського району, Фізичної особи - підприємця Дубляк Степана Олександровича, с. Іза Хустського району. Позивач заявою 27.06.2019 року (вх. № 02.3.1-07/14037/19 від 07.10.2019 року) зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача 95 935 грн. заборгованості.

Позивач просить суд задоволити позов в повному обсязі з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем в порушення умов Договору про надання гранту № 1426 від 25.09.2018 року не здійснено реалізації проекту, у зв'язку із чим, позивач відповідно до умов договору розірвав вказаний договір та просить суд стягнути з відповідача надані Українським культурним фондом за договором кошти у розмірі 95 935 грн.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов.

При цьому, через канцелярію суду подав заяву (пояснення) від 187.06.2019 року, якими вказує на те, що на виконання укладеного між сторонами спору договору про надання гранту, Ізянською сільською радою було укладено з третіми особами договори оренди майна.

На виконання вимог укладених з третіми особами договорів, згідно актів приймання - передачі музейних предметів на постійне/тимчасове зберігання від 19.11.2018 року вказаними приватними підприємцями було передано цілий ряд музейних предметів. Відповідачем платіжними дорученнями № 718, 719, 720, 721 від 22.11.2018 року було перераховано вказаним приватним підприємцям кошти в загальному розмірі 107 565 грн. При цьому, перерахування грошових коштів приватним підприємцям та отримання відповідачем від них предметів для музею було відображено в первинних бухгалтерських документах відповідача, зокрема: накопичувальній відомості руху грошових коштів спеціального фонду в органах Державного казначейства України, накопичувальній відомості за розрахунками з іншими кредиторами тощо, що повністю відповідає вимогам п. 1 розділу 7 договору про надання гранту.

Наголошує на тому, що кошти, перераховані позивачем як авансовий платіж в сумі 107 565 грн. на реалізацію проекту "Збереження і пропаганда лозоплетіння як елемента нематеріальної культурної спадщини, шляхом облаштування музею лозоплетива при сільському будинку культури" згідно договору № 1426 від 25.09.2018 року, в повному обсязі були отримані приватними підприємцями Сабов О.М., Кемінь Р.В., Кундря О.П., Дубляк С.О.

Стверджує про те, що 23.11.2018 року листом № 02-36/900 відповідачем було надіслано позивачу змістовий звіт та копії Договорів оренди та Актів прийому-передачі, укладених між сільською радою та фізичними особами підприємцями, на підставі яких було проведено оплату у сумі 107 565 грн. за оренду виробів із лози. Враховуючи необхідність додаткового часу для виготовлення банерів та буклетів, а головне - брак вільних коштів на розрахункових рахунках, відповідач в даному листі просив позивача продовжити термін реалізації проекту до 20.12.2018 року.

Не отримавши від позивача негативної відповіді на лист № 02-36/900, відповідач продовжив проводити роботи з реалізації проекту "Збереження і пропаганда лозоплетіння як елемента нематеріальної культурної спадщини, шляхом облаштування музею лозоплетива при сільському будинку культури". Так, рішенням виконавчого комітету Ізянської сільської ради № 102 від 28.11.2018 року "Про внесення змін до затверджених асигнувань сільського бюджету на 2018 рік" було збільшено кошторисні призначення по ТКВКБМС 0104060 "Забезпечення діяльності палаців і будинків культури, клубів, центрів дозвілля та інших клубних закладів" КЕКВ 2210 "Предмети, матеріали, обладнання та інвентар" у сумі 19 000 грн. для проведення оплати за вікна металопластикові (перегородка для музею лозоплетива при сільському будинку культури). Підставою для прийняття вказаного рішення став висновок бухгалтера Ізянської сільської ради від 28.11.2018 року. Відповідно до даного рішення виконавчого комітету, між відповідачем та приватним підприємцем Хас П.П. 07.12.2018 року було укладено договір на поставку товару за № 99. Згідно даного договору відповідачем було придбано металопластикову профільну систему (віконну перегородку) для музею лозоплетива при сільському будинку культури за ціною 18 990 грн. При цьому, дана перегородка на час розгляду справи знаходиться в сільському будинку культури.

Вже після придбання відповідачем металопластикової профільної системи (віконної перегородки) для музею лозоплетива при сільському будинку культури, в грудні місяці 2018 року відповідач отримав від позивача претензію за № 1293-18, якою повідомив відповідача про розірвання ним в односторонньому порядку договору про надання гранту № 1426 від 25.09.2018 року та зобов'язання відповідача протягом 20 календарних днів з дня отримання даної претензії-повідомлення повернути в повному обсязі, у розмірі 107 565, перераховані Фондом 25.10.2018 року кошти.

На думку відповідача, позивач не мав права в односторонньому порядку розірвати договір про надання гранту № 1426 .від 25.09.2018 року, оскільки за змістом ст. ст. 525, 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 1 розділу 9 договору про надання гранту № 1426 передбачено право позивача на розірвання даного договору в односторонньому порядку в разі істотних порушень цього договору, що визначені Законом України "Про Український культурний фонд".

Отримавши від позивача претензію-повідомлення про розірвання ним в односторонньому порядку договору про надання гранту, відповідач, не піддаючи її глибокому аналізу та сподіваючись на те, що позивач діє у спосіб визначений законом, невідкладно проінформував про це приватних підприємців, з якими були укладені договори оренди майна. Разом з тим, ФОП Кундря О.П. повернула на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 11 630 грн., які вона отримала згідно договору № 95 від 19.11.2018 року та акту приймання - передавання музейних предметів № 2 від 19.11.2018 року. В подальшому грошові кошти в розмірі 11 630 грн. були перераховані відповідачем платіжним дорученням № 35 від 31.01.2019 року позивачу. Інші приватні підприємці: Сабов О.М., Дубляк С.О., Кемінь Р.В. коштів не повернули.

Дії позивача по розірванню в односторонньому порядку договору про надання гранту № 1426 від 25.09.2018 року позивач вважає такими, що зроблені в порушення вимог Закону України "Про Український культурний фонд" та не відповідають умовам та духу самого договору. Такі дії позивача щодо розірвання в односторонньому порядку договору про надання гранту № 1426 від 25.09.2018 року, на думку відповідача, повністю сприяли зриву завершення реалізації проекту.

Наголошує на тому, що п. 1 розділу 3 "Порядок розрахунків" договору про надання гранту № 1426 визначено, що Фонд перераховує кошти на реалізацію Проекту у розмірі 215 130 грн. без ПДВ в наступному порядку: 1) кошти у розмірі 50%, що становить 107 565 грн. без ПДВ від загальної суми гранту не раніше 50 календарних днів до підписання акта про виконання Проекту; 2) залишок коштів, що становить 50% суми гранту, протягом 10 календарних днів з моменту отримання та затвердження документів, зазначених у підпункті 4 пункту 2 розділу 4 цього договору".

Якщо документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2 розділу 4 цього договору не отримані Фондом до належної дати, Фонд відмовляться від сплати залишку відповідно до абзацу першого цього підпункту".

Посилаючись на даний пункт, відповідач звертає увагу суду на те, що даним пунктом договору чітко визначено, що в разі ненадання відповідачем документів, визначених підпунктом 4 пункту 2 розділу 4 цього договору, позивач відмовляться від сплати залишку коштів, а не вимагає повернути кошти, сплачені ним як авансовий платіж.

Про те, що відповідач не має змоги реалізувати проект, в термін визначений розділом 2 договору про надання гранту, відповідач проінформував Фонд листом. Такі дії відповідача були спрямовані на дотримання вимог даного договору, зокрема вимог п. 2 розділу 4.

Звертає увагу суду також на те, що на виконання вимог п.п.б п.2 розділу 4 договору про надання гранту, відповідач (у договорі значиться як грантоотримувач) підтвердив документально всі витрати, здійснені за рахунок коштів Фонду у строки визначені даним підпунктом. Також, покликається на можливість залучення відповідачем до реалізації проекту третіх осіб, що й було зроблено відповідачем у відповідності до вимог п.п. 7 п. 2 розділу 4 договору про надання гранту.

Наголошує, що п.п. 2 п. 4 розділу 4 на позивача покладено обов'язок контролювати порядок виконання договору про надання гранту, дотримання строків, у томі числі проміжних, правильність, обґрунтованість та цільове використання гранту. Саме через невиконання позивачем вимог даного пункту договору, а ще й в сукупності з відсутністю у відповідача досвіду з реалізації грантових проектів (це перший такий грантовий проект, який реалізує Ізянська громада в особі сільської ради), склалася ситуація, що існує нині.

Як стверджує відповідач, всі його дії були спрямовані на реалізацію договору про надання гранту. Жодних зобов'язань перед Фондом, як-то нецільового використання коштів чи здійснення витрат у розмірах, більших, ніж передбачено договором про надання гранту, тощо, окрім повного завершення реалізації проекту до 23.11.2018 року, відповідачем не порушено.

Зазначає, що пунктом 1 розділу 9 договору про надання гранту № 1426 передбачено право позивача на розірвання даного договору в односторонньому порядку в разі істотних порушень цього договору, що визначені Законом України "Про Український культурний фонд". Проте, згідно абзацу 2 частини 5 статті 12 Закону України "Про Український культурний фонд" істотним порушенням, зокрема, є нецільове використання коштів, здійснення витрат у розмірах, більших, ніж передбачено договором про надання гранту, та інші порушення, що дають підстави для обґрунтованих припущень, що договір не буде виконано або його виконання не відповідатиме цілям, якими сторони керувалися при його укладенні. Абзацом 3 частини 5 статті 12 цього Закону визначено, що рішення про розірвання договору про надання гранту приймається Дирекцією Фонду за результатами розгляду інформації, що підтверджує вчинення істотного порушення умов договору про надання гранту, та, за наявності, пояснень іншої сторони такого договору щодо причин вчинення порушень. Разом з тим, за твердження відповідача, позивач такого рішення не приймав та не надсилав його відповідачу.

Позивач заявою (поясненнями) наголошує на тому, що відповідно до статті 8 Закону, Дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим і розпорядчим органом Фонду, який здійснює управління поточною діяльністю Фонду. Дирекція Фонду складається з членів Дирекції Фонду. Кількісний склад і структура Дирекції Фонду визначаються Наглядовою радою Фонду за поданням Виконавчого директора Фонду. Виконавчий директор Фонду входить до складу Дирекції Фонду за посадою. Протоколом № 1 від 02.03.2018 року Наглядова рада Фонду затвердила Регламент Дирекції Фонду, та наказом Міністерства культури України від 07.03.2018 року за № 191 затверджено структуру Фонду. У зв'язку із змінами штатного розпису, Виконавчим директором Фонду затверджено структуру та штатний розпис зі змінами від 01.08.2018 року та погоджено Міністром культури України від 12.08.2018 року.

Наголошує на тому, що відповідач у заяві (пояснення) від 18.06.2019 року звинувачує позивача у "зриві завершення реалізації проекту", що суперечить на думку позивача, матеріалам справи, оскільки позивачем у позовній заяві та доданих матеріалах наведено, що відповідачем в порушення умов договору не було здійснено в повному обсязі та у визначний сторонами строк реалізацію культурного проекту "Збереження і пропаганда лозоплетіння як елемента нематеріальної культурної спадщини шляхом облаштування музею лозоплетива при сільському будинку культури". При цьому, доказів, які спростовують викладене позивачем, відповідач не надав.

Посилається на те, що пунктом 1 розділу 9 договору сторонами погоджено, що у разі істотних порушень умов цього договору, що визначені Законом, цей договір може бути розірваний за заявою Фонду в односторонньому порядку. Рішення Фонду про розірвання цього договору приймається за умови підтвердження факту істотного порушення умов цього договору (п. 2 розділ 9 договору). Частиною 5 ст. 12 Закону визначено, що у разі істотного порушення умов договору про надання гранту договір може бути розірваний в односторонньому порядку за заявою Фонду. Істотним порушенням, зокрема, є нецільове використання коштів, здійснення витрат у розмірах, більших, ніж передбачено договором про надання гранту, та інші порушення, що дають підстави для обґрунтованих припущень, що договір не буде виконано або його виконання не відповідатиме цілям, якими сторони керувалися при його укладенні. Рішення про розірвання договору про надання гранту приймається Дирекцією Фонду за результатами розгляду інформації, що підтверджує вчинення істотного порушення умов договору про надання гранту, та, за наявності, пояснень іншої сторони такого договору щодо причин вчинення порушень.

Позивач наголошує на тому, що відповідачем були допущені порушення умов договору щодо реалізації культурного проекту "Збереження і пропаганда лозоплетіння як елемента нематеріальної культурної спадщини шляхом облаштування музею лозоплетива при сільському будинку культури", зокрема, не створено музей та не проведена кваліфікація працівників, не здійснено заходи щодо популяризації промислу, не відбулись майстер класи, обрядові дійства, не надруковані буклети та банери, немає публікації у газеті "Вісник Хустівщини", не здійснено відеозапису на телебаченні, та відсутня інформація щодо публікацій на сайті, витрати по проекту не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, що в розумінні ст. 12 Закону є істотним порушенням договору та є підставою для одностороннього розірвання договору. Оскільки відповідачем було допущено істотне порушення умов договору, позивач вважає правомірними дії Фонду щодо застосування права передбаченого договором та Законом про дострокове розірвання договору про надання гранту № 1426 від 25 вересня 2018 року в односторонньому порядку.

Крім того, покликається на те, що позивачем було надіслано відповідачу претензію (повідомлення) від 11.12.2018 року № 1293-18 про дострокове розірвання договору та виконання зобов'язань відповідача по поверненню перерахованих Фондом коштів авансового платежу у сумі 107 565 грн. Позивачем зазначено про визначене у договорі право на одностороннє розірвання договору та вказано про зобов'язання відповідача протягом 20 календарних днів з дня отримання вказаного повідомлення про розірвання договору повернути позивачу сплачені кошти у сумі 107 565 грн.

За твердженням позивача, відповідно до п. 3 розділу 9 договору у разі дострокового розірвання цього договору внаслідок встановленого факту використання будь-якої частини гранту не за призначенням або з порушенням чинного законодавства, грантоотримувач зобов'язаний протягом 20 календарних днів з дня отримання повідомлення про розірвання цього договору в односторонньому порядку повернути у повному обсязі перераховані Фондом кошти. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону сторона договору, договір з якою розірвано Українським культурним фондом, повинна повернути сплачені їй за таким договором кошти впродовж 20 календарних днів з дня отримання відповідного повідомлення.

Треті особи явку уповноважених представників у підготовчі засідання та судові засідання по розгляду даної справи не забезпечили, письмових пояснень по суті спору не надали. Із заявами та клопотаннями до суду не зверталися.

Згідно приписів ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача та третіх осіб за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, у зв'язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами спору.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи,

суд встановив:

25.09.2018 року між Українським культурним фондом (Фондом, позивачем у справі) та Ізянською сільською радою (Грантоотримувачем, відповідачем у справі) було укладено договір про надання гранту № 1426 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Фонд надає Грантоотримувачу на умовах, визначених цим договором, грант для реалізації культурного проекту "Збереження і пропаганда лозоплетіння як елемента нематеріальної культурної спадщини шляхом облаштування музею лозоплетива при сільському будинку культури" (далі - Проект), опис та мінімальні технічні вимоги до якого наведено у проектній заявці згідно з додатком 1 до цього договору, а Грантоотримувач реалізує Проект на умовах, визначених цим договором.

Розділом 2 договору сторонами визначено, що роботи з реалізації Проекту мають бути завершені до 23 листопада 2018 року. Завершення виконання Проекту підтверджується підписанням акта про виконання проекту.

Відповідно до п. 1 розділу 3 договору Фонд перераховує кошти на реалізацію Проекту у розмірі 215 130 грн. без ПДВ в такому порядку:

- кошти у розмірі 50%, що становить 107 565 грн. без ПДВ від загальної суми гранту не раніше 50 календарних днів до підписання акта про виконання Проекту;

- залишок коштів, що становить 50% суми гранту, протягом 10 календарних днів з моменту отримання та затвердження документів, зазначених у підпункті 4 пункту 2 розділу IV цього договору.

Пунктом 2 розділу 4 Грантоотримувач зобов'язаний:

1) відповідати за будь-якими зобов'язаннями, покладеними на нього цим договором;

2) невідкладно інформувати Фонд про будь-які зміни, що можуть вплинути на реалізацію проекту або спричинити відкладення реалізації проекту;

3) не отримувати прибутку від гранту;

4) надати Фонду акт про виконання проекту, який включає змістовий і підсумковий фінансовий звіти про використання гранту до 23 листопада 2018 року згідно з формами, викладеними у додатках 2, 3 до цього договору;

5) зберігати фінансову документацію протягом трьох років з дати передання змістового та підсумкового фінансового звітів;

6) у разі, якщо виконання проекту буде тимчасово припинено чи не завершено протягом дії цього договору, повідомити Фонд про такі обставини та документально підтвердити всі витрати, здійснені за рахунок коштів Фонду, у строк, що не перевищує 10 календарних днів з моменту настання обставин, та повернути Фонду частину коштів, які залишились невикористаними;

7) Грантоотримувач є відповідальним за реалізацію Проекту, в тому числі у разі залучення третіх осіб до виконання певних робіт в межах реалізації проекту.

Приписами п. 1 розділу 9 договору, передбачено, що у разі істотних порушень умов цього договору, що визначені Законом України "Про Український культурний фонд", цей договір може бути розірваний за заявою Фонду в односторонньому порядку. Рішення Фонду про розірвання цього договору приймається за умови підтвердження факту істотного порушення умов цього договору (п. 2 розділ 9 договору).

Згідно п. 3 розділу 9 договору, у разі дострокового розірвання цього договору внаслідок встановленого факту використання будь-якої частини гранту не за призначенням або з порушенням чинного законодавства, Грантоотримувач зобов'язаний протягом 20 календарних днів з дня отримання повідомлення про розірвання цього договору в односторонньому порядку повернути у повному обсязі перераховані Фондом кошти.

Даний договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2018 року. Усі зміни до договору вносяться шляхом укладення додаткових договорів (п. 1 розділу 12 Договору).

На виконання умов договору, позивачем перераховано відповідачу кошти у розмірі 107 565 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 748 від 18.10.2018 року та випискою Державної казначейської служби України за 25.10.2018 року, копії яких наявні в матеріалах справи.

За твердженням позивача, звітність, яка надана відповідачем по Проекту, є недостатньою, витрати не підтверджені документально, доказів підтвердження факту реалізації Проекту Грантоотримувачем не надано, Проект визнано таким, що не реалізований, відповідно акт про виконання Проекту сторонами договору не підписано, чим останнім було порушено зобов'язання по Договору стосовно завершення Проекту та надання передбаченої умовами Договору звітності у встановлений сторонами термін.

11.12.2018 року позивачем надіслано на адресу відповідача претензію (повідомлення) про дострокове розірвання договору та виконання зобов'язань відповідача по поверненню перерахованих Фондом коштів авансового платежу у сумі 107 565 грн.

Оскільки відповідач вимог позивача не задовольнив, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача (Грантоотримувача) суми авансового платежу у розмірі 107 565 грн. в примусовому порядку.

В процесі розгляду справи, позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, якою просить суд стягнути з відповідача 95 935 грн. заборгованості, у зв'язку з частковим погашенням заборгованості після пред'явлення позову до суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Приписами ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, між Українським культурним фондом та Ізянською сільською радою укладений договір про надання гранту № 1426, за умовами якого сторони погодили, що Фонд надає Грантоотримувачу на умовах, визначених цим договором, грант для реалізації культурного проекту "Збереження і пропаганда лозоплетіння як елемента нематеріальної культурної спадщини шляхом облаштування музею лозоплетива при сільському будинку культури", а Грантоотримувач реалізує Проект на умовах, визначених цим договором.

Даний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковими для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про Український культурний фонд", у разі прийняття Дирекцією Фонду рішення про надання фінансування певному проекту за рахунок коштів Українського культурного фонду з отримувачем коштів укладається договір про надання гранту.

Грант - фінансові ресурси, що надаються на безоплатній і безповоротній основі Українським культурним фондом суб'єкту, який провадить діяльність у сфері культури, для реалізації проекту, рішення про фінансування якого прийняте в порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України "Про Український культурний фонд" під терміном "проект" у цьому Законі розуміється діяльність фізичних і юридичних осіб, спрямована на створення певного культурного продукту, культурного блага чи культурної послуги (їх сукупності) з метою досягнення чітко визначених цілей у межах визначеного кошторису (бюджету) та здійснення якої вимагає вчинення в узгоджені строки дій, передбачених укладеною з Українським культурним фондом угодою.

За договором про надання гранту Український культурний фонд набуває право здійснювати контроль за реалізацією проекту відповідно до порядку, встановленого таким договором та законодавством, у тому числі вимагати виконання зазначеного порядку та вживати заходів у разі його порушення. Договір про надання гранту не може передбачати замовлення та (або) отримання Українським культурним фондом будь-яких товарів, робіт, послуг, майнових прав та (або) витрачання грошей на такі товари, роботи, послуги, майнові права (ч. 3 ст. 12 Закону України "Про Український культурний фонд").

Істотними умовами договору про надання гранту є визначення конкретного проекту, для реалізації якого надаються кошти; сума гранту (обсяг коштів) з відповідним кошторисом із зазначенням об'єктів, на які вона витрачатиметься; графік платежів; зобов'язання особи, яка отримує кошти, у тому числі щодо звітності; мінімальні технічні вимоги до проекту, які мають бути забезпечені; строк реалізації гранту; порядок надання доказів на підтвердження належного виконання договору про надання гранту; відповідальність за порушення умов договору.

Як вбачається із проектної заявки, сторони погодили опис та технічні вимоги до проекту "Збереження і пропаганда лозоплетіння як елемента нематеріальної культурної спадщини шляхом облаштування музею лозоплетива при сільському будинку культури".

Умовами договору сторони погодили, що роботи з реалізації проекту мають бути завершені до 31 грудня 2018 року.

На виконання умов укладеного між сторонами спору договору, відповідач уклав з третіми особами договори оренди майна виробів з лози, які в подальшому прийняв згідно актів приймання - передавання музейних предметів на постійне/тимчасове зберігання та перерахував грошові кошти за оренду таких виробів з лози.

Зокрема, згідно платіжного доручення № 718 від 22.11.2018 року фізичній особі - підприємцю Дубляк С.О. за оренду перераховані кошти у сумі 38 470 грн.; платіжного доручення № 719 від 22.11.2018 року фізичній особі - підприємцю Кудря О.П. за оренду перераховані кошти у сумі 11 630 грн.; платіжного доручення № 720 від 22.11.2018 року фізичній особі - підприємцю Кемінь Р.В. за оренду перераховані кошти у сумі 24 620 грн.; платіжного доручення № 721 від 22.11.2018 року фізичній особі - підприємцю Сабов О.М. за оренду перераховані кошти у сумі 32 845 грн.

Крім того, відповідачем із фізичною особою - підприємцем Хас П.П. укладено договір № 99 від 07.12.2018 року на поставку товару, а саме, металопластикової профільної системи (віконна перегородка) на суму 18 990 грн.

В ході судового провадження у даній справі, фізичною особою - підприємцем Кудря О.П. на рахунок відповідача повернуті грошові кошти у сумі 11 630 грн, які в подальшому відповідач повернув позивачу.

11.12.2018 фахівцями Фонду було надано висновки по фінансовому та змістовому результату звітності Грантоотримувача.

В результаті проведеного аналізу змістового звіту, наданого Грантоотримувачем, фахівцями Фонду встановлено, що проект не погоджено, у зв'язку з неподанням кількісних та якісних показників; неподанням посилань на публікацію у газеті "Вісник Хустщини", відеозапис з телебачення та посилання публікації на вказаних у заявці сайтах; відсутністю опису ризиків; не зазначенням встановленого партнерства та планів заходів на майбутнє.

Стосовно проведеного аналізу фінансового звіту наданого Грантоотримувачем, фахівцями Фонду проект не погоджено, так як Грантоотримувачем не надано підтвердження наступних витрат: - витрати пов'язані з орендою не підтверджено на суму 16 000 грн.; - матеріальне забезпечення не підтверджено на суму 11 005 грн.; - поліграфічні послуги не підтверджено на суму 7 000 грн.; - інші прямі витрати не підтверджено на суму 24 000 грн.; - витрати співфінансуванням відсутні; - відсутні підтвердження витрат первинними бухгалтерськими документами.

У відповідності до ст. 7 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Наведена норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

Пунктом 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15.05.2008 року у справі "Надточій проти України" визначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

На підставі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про Український культурний фонд" Український культурний фонд здійснює постійний контроль за виконанням суб`єктами, які отримують будь-яке фінансування, своїх зобов`язань, визначених договором про надання гранту.

Об`єктами контролю є порядок виконання договору про надання гранту, дотримання строків, у тому числі проміжних, правильність та обґрунтованість витрачання коштів.

Для здійснення контролю Український культурний фонд має право вимагати від суб`єкта, який отримав фінансування, надати будь-які документи, інформацію та пояснення щодо своїх дій, пов`язаних з виконанням договору про надання гранту та (або) витрачанням коштів.

Порядок здійснення контролю за виконанням суб`єктами, які отримують фінансування, зобов`язань перед Українським культурним фондом затверджується Наглядовою радою Фонду.

Як встановлено судом, проект, що мав бути реалізований на підставі укладеного між сторонами договору, включав створення ексклюзивного культурно-збагаченого та туристично-привабливого об'єкту нематеріальної культурної спадщини - ремесла лозоплетіння на базі теперішнього будинку культури, який поєднує у собі музей лозоплетива, творчу студію лозоплетіння (з проведення майстер класів). Крім того, включав також облаштування туристичного інформаційного кіоску, за допомогою якого гості краю могли б отримувати інформацію про цікавинки Хустщини та місця відпочинку.

Зі змістового звіту проекту вбачається, що відповідачем було здійснено лише заходи з оренди виробів та проведення фестивалю лозоплетива.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що відповідачем не реалізовано зазначений у договорі Проект, а саме, не створено музей та не проведено кваліфікацію працівників, не здійснено заходи щодо популяризації промислу, не забезпечено обрядових дійств, не надруковано буклети та банери, не забезпечено публікації у газеті "Вісник Хустщини", не здійснено відеозапису на телебаченні, відсутня інформація щодо публікацій на сайті, а витрати по проекту не підтверджені первинними бухгалтерськими документами.

Належних та достатніх доказів в спростування доводів позивача про те, що відповідачем в повній мірі та у визначені строки було реалізовано Проект, визначений умовами Договору № 1426 від 25.09.2018 року з усіма вимогами до нього, відповідачем суду не надано.

Щодо наданого відповідачем фінансового звіту щодо виконання Проекту, то судом встановлено наступне.

Як вже зазначалось вище, за результатами проведеного аналізу фінансового звіту наданого відповідачем, фахівцями Фонду встановлено, що проект не погоджено, оскільки під час реалізації Проекту відповідачем не надано будь-яких документів по співфінансуванню, витрати по співфінансуванню відсутні та не підтверджені; у звіті відображено витрати на послуги оренди виробів з лози тільки на суму 49 560 грн.

Відповідач належних та достатніх доказів в спростування зазначених вище доводів позивача не надав. Докази здійснення витрат на співфінансування, а також первинні документи у підтвердження виконання проекту, відповідачем в матеріали справи не надано, з огляду на що наданий відповідачем фінансовий звіт не приймається судом до уваги як достатній доказ.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як підтверджено встановленими вище обставинами, відповідачем в порушення умов договору не було здійснено в повному обсязі та у визначений сторонами строк реалізацію проекту "Збереження і пропаганда лозоплетіння як елемента нематеріальної культурної спадщини шляхом облаштування музею лозоплетива при сільському будинку культури". Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору (ст. 611 Цивільного кодексу України).

В силу ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Пунктом 1 розділу 9 договору сторонами погоджено, що у разі істотних порушень умов цього договору, що визначені Законом України "Про Український культурний фонд", цей договір може бути розірваний за заявою Фонду в односторонньому порядку.

Рішення Фонду про розірвання цього договору приймається за умови підтвердження факту істотного порушення умов цього договору (п. 2 розділу 9 договору).

Частиною 5 статті 12 Закону України "Про Український культурний фонд" визначено, що у разі істотного порушення умов договору про надання гранту договір може бути розірваний в односторонньому порядку за заявою Українського культурного фонду.

Істотним порушенням, зокрема, є нецільове використання коштів, здійснення витрат у розмірах, більших, ніж передбачено договором про надання гранту, та інші порушення, що дають підстави для обґрунтованих припущень, що договір не буде виконано або його виконання не відповідатиме цілям, якими сторони керувалися при його укладенні.

Рішення про розірвання договору про надання гранту приймається Дирекцією Фонду за результатами розгляду інформації, що підтверджує вчинення істотного порушення умов договору про надання гранту, та, за наявності пояснень іншої сторони такого договору щодо причин вчинення порушень.

Як встановлено судом, відповідачем допущені порушення умов договору щодо реалізації проекту "Збереження і пропаганда лозоплетіння як елемента нематеріальної культурної спадщини шляхом облаштування музею лозоплетива при сільському будинку культури", зокрема, не створено музей та не проведено кваліфікацію працівників, не здійснено заходи щодо популяризації промислу, не забезпечено обрядових дійств, не надруковано буклети та банери, не забезпечено публікації у газеті "Вісник Хустщини", не здійснено відеозапису на телебаченні, відсутня інформація щодо публікацій на сайті, а витрати по проекту не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, що у розумінні статті 12 Закону України "Про Український культурний фонд" є істотним порушенням договору та є підставою для одностороннього розірвання договору.

При цьому, судом враховано, що відповідач, підписуючи договір про надання гранту, взяв на себе зобов'язання та відповідальність реалізувати проект, саме в тому вигляді, який погоджений позивачем та оцінений експертами Українського культурного фонду.

Оскільки відповідачем було допущено істотне порушення умов договору, позивач правомірно скористався передбаченим договором та Законом України "Про Український культурний фонд" правом на дострокове розірвання договору № 1426 про надання гранту від 25.09.2018 року в односторонньому порядку.

11.12.2018 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію (повідомлення) № 1293-18 про дострокове розірвання договору та виконання зобов'язань відповідача по поверненню перерахованих Українським культурним фондом коштів авансового платежу у сумі 107 565 грн. Направлення повідомлення підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 11.12.2018 року.

Зі змісту повідомлення вбачається, що позивачем зазначено про визначене у договорі право позивача на одностороннє розірвання договору та вказано про зобов'язання відповідача протягом 20 календарних днів з дня отримання цього повідомлення про розірвання договору повернути позивачу сплачені кошти у сумі 107 565 грн.

Відповідно до пункту 3 розділу 9 договору у разі дострокового розірвання цього договору внаслідок встановленого факту використання будь-якої частини гранту не за призначенням або з порушенням чинного законодавства грантоотримувач зобов'язаний протягом 20 календарних днів з дня отримання повідомлення про розірвання цього договору в односторонньому порядку повернути у повному обсязі перераховані Фондом кошти.

Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України "Про Український культурний фонд" сторона договору, договір з якою розірвано Українським культурним фондом, повинна повернути сплачені їй за таким договором кошти впродовж 20 календарних днів з дня отримання відповідного повідомлення.

Враховуючи направлення відповідачем претензії (повідомлення) № 1293-18 від 11.12.2018 року про дострокове розірвання договору та вимогу про поверненню перерахованих Українським культурним фондом коштів авансового платежу у сумі 107 565 грн., з огляду на те, що відповідачем грошові кошти у сумі 107 565 грн. позивачу повернуто частково в сумі 11 630 грн., докази протилежного в матеріалах справи відсутні, суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи встановлені вище обставини, оскільки відповідачем належними та достатніми доказами обставин зазначених у позові, не спростовано, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 95 935 грн. авансового платежу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що аргументи відповідача щодо форми внутрішніх документів Фонду, а саме, рішення Дирекції Фонду та структура Фонду, не впливають на умови, порядок та строки виконання договору про надання гранту, укладеного між Ізянською сільською радою та Українським культурним Фондом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

З врахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 1 921 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, 90436, Закарпатська область, Хустський район, с. Іза, вул. Центральна, будинок 97 () на користь Українського культурного фонду, 01601, м. Київ, вул. І.Франка, будинок 19 () суму 95 935 (Дев'яносто п'ять тисяч дев'ятсот тридцять п'ять гривень) грн. заборгованості, а також 1 921 (Одну тисячу дев'ятсот двадцять одну гривню) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді Пригари Л.І. з 09.12.2019 року по 13.12.2019 року та з 26.12.2019 року по 11.01.2020 року повне судове рішення підписано 27.01.2020 року.

Суддя Пригара Л.І.