ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.12.2019 Справа № 905/1362/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Пузіковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газові автомобільні заправки" (, адреса: 01021, м. Київ, вул. Грушевського, 28/2, н. п 43),

до відповідача: Приватного підприємства "Фонд земля" (, адреса: 85620, Донецька область, Мар`їнський район, с. Галицинівка , вул.Кірова, буд 36),

про: стягнення 62340,48 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились,

від відповідач: не з`явились

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газові автомобільні заправки" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Фонд земля" заборгованості у розмірі 62340,48 грн. (шістдесят дві тисячі триста сорок гривень, 48 коп.), з яких: 50000,00 (п`ятдесят тисяч гривень) грн. - основний борг за договором, інфляційні за період з 01.01.2018 по 15.07.2019 - 10035,00 (десять тисяч тридцять п`ять гривень) грн., 3% річних за період з 01.01.2018 по 15.07.2019 - 2305,48 (дві тисячі триста п`ять гривень, 48 коп.) грн., крім того, судові витрати в сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Позовна заява мотивована тим, що на виконання умов договору про надання фінансової допомоги на поворотній основі № 04/6 від 17.07.2017, позивачем перераховано відповідачу за платіжним дорученням №1044 від 17.07.2017 поворотну фінансову допомогу в сумі 100000,00 (сто тисяч гривень) грн. Відповідачем 03.08.2017р. повернуто на рахунок позивача 50000,00 (п`ятдесят тисяч гривень) грн. з призначенням платежу як повернення поворотної фінансової допомоги згідно з договором №04/6. До теперішнього часу залишок заборгованості відповідача за цим договором складає 50000,00 (п`ятдесят тисяч гривень) грн., що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

На підтвердження позовних вимог надано суду: платіжне доручення №1044 від 17.07.2017 на суму 100000,00 грн., договір про надання фінансової допомоги на поворотній основі №04/6 від 17.07.2017; розрахунок позовних вимог; виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно позивача, копії яких долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 09.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/1362/19; визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; відповідачу встановлено строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позов з урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами; запропоновано позивачу у строк до п`яти днів з дня отримання відзиву надати суду відповідь на відзив (за наявності); докази направлення відповіді на відзив відповідачу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх.№17745/19 від 04.09.2019) проти задоволення позову заперечує посилаючись на те, що:

- фінансова допомога від позивача на рахунок відповідача в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп. надійшла згідно платіжного доручення №1044 від 17.07.2017 року. За усною домовленістю сторін грошову суму в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. відповідач зобов`язався повернути в строк до 31 грудня 2017 року. Так, 03.08.2017 року відповідач дійсно згідно платіжного доручення №2478 перерахував позивачу 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що підлягали поверненню за усною домовленістю сторін. Решта коштів в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. не підлягала поверненню, як безповоротна і без укладання будь-яких договорів.

- про існування боргових зобов`язань йому стало відомо лише після отримання копії позовної заяви та додатків до неї, саме з цих причин відповідач не повертав кошти визначені позовними вимогами. Договір про надання фінансової допомоги на поворотній основі №04/6 від 17.07.2017 року, копія якого додана позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, відповідач вважає недійсним, тому що такого змісту договору між сторонами не укладалося, а підпис і печатка на ньому є підробленими; стверджує, що договір підписано іншою, ніж зазначено в договорі, особою та цей підпис не скріплено печаткою саме приватного сільськогосподарського підприємства "ФОНД ЗЕМЛЯ.

До відзиву додано: статутні документи підприємства відповідача.

Також, відповідачем подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (вх.№ 17748/19 від 04.09.2019).

Станом на 02.10.2019 від позивача відповіді на відзив не надходило.

Ухвалою від 02.10.2019 судом постановлено розглядати справу №905/1362/19 за правилами загального позовного провадження, стадія - відкриття провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 17.10.2019; визначено позивачу у строк до 15.10.2019 надати суду: відповідь на відзив, докази направлення відповіді на відзив відповідачу; оригінали всіх доданих до позовної заяви документів (для огляду); первинні документи (платіжні доручення, виписки банку про рух коштів по рахунку) щодо виконання спірного договору №04/6 від 17.07.2017 про надання фінансової допомоги на поворотній основі, а також відповідну податкову звітність; письмові пояснення та відповідні докази щодо наслідків розгляду листа ПП "Фонд Земля" б/н від 27.08.2019 щодо внесення змін до фінансових документів, а саме щодо зміни призначення платежу у платіжних дорученнях №827, 828 від 12.05.2017 та №1044 від 17.07.2017.

15.10.2019 до канцелярії суду від позивача отримано відповідь на відзив вих. № 01-2019-1110/1 від 11.10.2019, в якому викладено заперечення проти доводів відповідача. Наполягає на задоволенні позовних вимог. Вказує, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що договір не укладався та спростовується документами та діями відповідача щодо часткового повернення поворотної фінансової допомоги.

Цього ж дня до канцелярії суду від позивача надійшли письмові пояснення вих.№01-2019-1110/2 від 11.10.2019 на виконання ухвали суду від 02.10.2019.

До відповіді на відзив та письмових пояснень додано: заключні виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», платіжне доручення № 1044 від 17.07. на суму 100000,00 грн., картку рахунку 3772 за 01.0716-30.09.19, журнал-ордер і відомість по рахунку 3772, які долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 17.10.19 відкладено підготовче засідання на 14.11.2019; явка уповноважених представників сторін визнана не обов`язковою; запропоновано позивачу надати суду витребувані ухвалою від 02.10.2019 у цій справі оригінали всіх доданих до позовної заяви документів (для огляду) та належним чином засвідчені копії податкової звітності за спірним договором №04/6 від 17.07.2017 про надання фінансової допомоги на поворотній основі або пояснення з цього приводу.

14.11.19 до канцелярії суду від позивача надійшли письмові пояснення б/н від 11.11.19 (вх.№23077/19) на виконання ухвали суду від 02.10.19 та 17.10.19. До письмових пояснень додано документи, наведені у переліку, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні, що відбулось 14.11.2019, представники позивача та відповідача надали пояснення щодо обставин справи, судом оглянуто наданий позивачем оригінал договору № 04/6 від 17.07.2017 про надання фінансової допомоги на поворотній основі, який після огляду повернуто позивачу, про що зазначено у відповідному протоколі судового засідання; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 02.12.2019; запропоновано відповідачу надати суду належним чином засвідчені копії фінансової (бухгалтерської та/або податкової) звітності за спірним договором №04/6 від 17.07.2017 про надання фінансової допомоги на поворотній основі; явка уповноважених представників сторін визнана не обов`язковою. Про перерву присутні представники позивача та відповідача повідомлені під розписку.

02.12.19 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 02.12.19 (вх.№24343/19) про призначення судової почеркознавчої експертизи, в якому Приватне підприємство "Фонд Земля" просило призначити експертизу підпису від імені особи ОСОБА_1 В. ОСОБА_2 , що наявний у договорі про надання фінансової допомоги на поворотній основі № 04/6 від 17.07.2017.

Також 02.12.19 від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання б/н від 02.12.19 (вх.№24344/19) про визнання доказів неналежними і недопустимими; додаткові письмові пояснення б/н від 28.11.19 (вх.№24361/19) на виконання вимог ухвали суду від 14.11.19.

До письмових пояснень додано журнали-ордери по рахунку № 611 за липень 2017, за серпень 2017, за грудень 2017, копії яких долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 02.12.19 в задоволенні клопотання Приватного підприємства "Фонд земля" б/н від 02.12.19 (вх.№24343/19) про призначення судової почеркознавчої експертизи - відмовлено; закрито підготовче провадження у справі № 905/1362/19; призначено розгляд справи по суті на 19.12.2019 року; явка уповноважених представників сторін визнана не обов`язковою.

16.12.2019 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання б/н від 12.12.2019 (вх..25641/19) про розгляд справи без участі його представника.

В судове засідання 19.12.2019 позивач та відповідач своїх представників не направили.

Враховуючи належне повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою визнана не була, тому суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами без присутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

У силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 ГПК України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається, 17.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВІ АВТОМОБІЛЬНІ ЗАПРАВКИ" (позикодавець, позивач) та Приватним підприємством «ФОНД ЗЕМЛЯ» (попередня назва Приватне сільськогосподарське підприємство «ФОНД ЗЕМЛЯ») (позичальник, відповідач) підписано договір про надання фінансової допомоги на поворотній основі №04/6 (далі договір), за умовами якого позикодавець надає позичальнику фінансову допомогу у розмірі 100000,00 грн. на поворотній основі зі строком повернення до 31.12.2017, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору).

Поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного Договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами. (п.1.2. договору).

Відповідно до розділу 2 "Порядок надання та повернення фінансової допомоги" Договору, фінансова допомога надається у безготівковому порядку (платіжним дорученням), шляхом перерахування суми коштів фінансової допомоги, визначеної п. 1.1. цього Договору, на рахунок Позичальника. Фінансова допомога надається для поповнення обігових коштів Позичальника. Днем повернення фінансової допомоги вважається день зарахування суми фінансової допомоги на поточний рахунок Позикодавця останнього платежу суми наданої позики. У будь-який момент суму фінансової допомоги (її частину) може бути достроково повернуто Позичальником у порядку, передбаченому п. 2.2 Договору.

Умовами пункту 4.1., 4.2. Договору передбачено, що у разі несвоєчасного повернення фінансової допомоги, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми неповернутої фінансової допомоги за кожний день прострочення, до повного погашення суми заборгованості. У випадках, не передбачених цим Договором, Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. (п. 7.1., 7.2., договору).

Відповідно до п. 8.1. Договору, всі зміни та доповнення до даного Договору укладаються у письмовій формі та підписуються обома Сторонами.

Усі зміни та доповнення до цього Договору вважаються дійсними, якщо вони укладені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками з прикладенням печаток Сторін та оформлені у вигляді додаткових угод до цього Договору. Факсимільні копії документів та у електронному вигляді мають юридичну силу до заміни їх оригіналами (п.8.2 Договору).

Жодні із Сторін не має права передавати свої права та обов`язки за Договором третім особам без попередньої письмової згоди на те іншої сторони (п.8.3 Договору).

Даний договір підписаний обома Сторонами без розбіжностей та скріплений печатками підприємств.

З боку позикодавця договір підписано генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВІ АВТОМОБІЛЬНІ ЗАПРАВКИ" ОСОБА_3 .

З боку позичальника директором Приватного сільськогосподарського підприємства «ФОНД ЗЕМЛЯ» Гринцовим Василем Григоровичем.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.ч. 4, 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 180 Господарського кодексу України вказано, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Аналогічні приписи встановлені ст. 638 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З правового аналізу умов договору про надання фінансової допомоги на поворотній основі № 04/6 від 17.07.2017, вбачається, що за своєю правовою природою даний Договір є договором позики.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України визначає обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3 ст. 1049 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст.526 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що зобов`язання позивача щодо перерахування відповідачу суми фінансової допомоги в розмірі 100000,00 грн. (сто тисяч гривень) виконані повністю, що підтверджується платіжним дорученням № 1044 від 17.07.17.

Проти отримання цих коштів відповідач не заперечував, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України).

Умовами договору № 04/6 від 17.07.2017 передбачено строк повернення суми коштів фінансової допомоги до 31.12.2017 (п.1.1 договору). Днем повернення фінансової допомоги вважається день зарахування суми фінансової допомоги на поточний рахунок Позикодавця останнього платежу суми наданої позики (п.2.3 договору). У будь-який момент суму фінансової допомоги (її частину) може бути достроково повернуто Позичальником у порядку, передбаченому п. 2.2 Договору (п.2.4 договору).

Згідно наявної в матеріалах справи заключної виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 03.08.2017 по 03.08.2017, відповідач як позичальник за платіжним дорученням № 2478 від 03.08.2017 перерахував на рахунок позивача 50000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень) з призначенням платежу: «повернення фінансової допомоги на поворотній основі зг. Дог. №04/6 від 17.07.2017 без ПДВ».

Частиною 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Як встановлено ч.1 ст.202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Натомість, невиконання або неналежне виконання зобов`язань є їх порушенням у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України.

Строк повернення суми коштів фінансової допомоги наступив 31.12.2017.

Посилання відповідача на наявність усної домовленості між сторонами про відсутність обов`язку повертати залишкову частину фінансової допомоги у сумі 50000,00 грн. (п"ятдесят тисяч гривень) та не укладання з позивачем договору про надання фінансової допомоги на поворотній основі №04/6 від 17.07.2017 розцінюються судом критично та не приймаються до уваги.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст.203 ЦК України).

Статтею 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За приписами п.1 ч.1 ст.208 Цивільного кодексу України саме у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Частиною другою статті 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що правочин щодо надання фінансової допомоги вчинено у формі єдиного документа - договору про надання фінансової допомоги на поворотній основі №04/6 від 17.07.2017; його умови визначені на розсуд сторін і погоджені ними; цей договір підписано уповноваженими особами обох сторін; поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Доказів внесення змін до цього договору у формі, обумовленої сторонами у п.8.2 такого договору, матеріали справи не містять.

Отже, договір про надання фінансової допомоги на поворотній основі №04/6 від 17.07.2017 є обов`язковим для виконання обома сторонами на умовах встановлених ним.

При цьому суд виходить з принципу правомірності правочину, встановленого ст. 204 Цивільного кодексу України.

Отже, відповідач не мав підстав для ухилення від виконання цього договору та повернення отриманої фінансової допомоги у повному обсязі у строк до 31.12.2017 включно.

На час прийняття рішення у цій справі, матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем фінансової допомоги у повному обсязі, залишок заборгованості відповідача перед позивачем за договором № 04/6 від 17.17.2017 складає 50000,00 (п`ятдесят тисяч гривень) грн., тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газові автомобільні заправки» в цій частині суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних за період з 01.01.2018 по 15.07.2019 у розмірі 2305,48грн. (дві тисячі триста п`ять гривень 48 коп.) та суми інфляційного збільшення боргу в сумі 10035,00 грн. (десять тисяч тридцять п`ять гривень) за період з 01.01.2018 по 15.07.2019, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій» інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», суд дійшов висновку про те, що сума 3% річних позивачем обрахована вірно, тому вимоги в цій частині задовольняються у пред`явленому до стягненні розмірі - 2305,48 грн. (дві тисячі триста п`ять гривень 48 коп.). Що стосується інфляційної складової, то в цій частині вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 6889,79 грн. (шість тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 79 коп.), оскільки за визначений позивачем період сукупний індекс інфляції складає 1,138%, а не 120,07 як вказує позивач.

З огляду на встановлені судом обставини та норми чинного законодавства в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73 86, 91, 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Фонд земля" (, адреса: 85620, Донецька область, Мар`їнський район, с. Галицинівка , вул.Кірова, буд 36) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газові автомобільні заправки" (, адреса: 01021, м. Київ, вул. Грушевського, 28/2, н. п 43) заборгованість у сумі 50000,00 (п`ятдесят тисяч гривень) грн., інфляційне збільшення боргу у сумі 6889,79 грн. (шість тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 79 коп.), три проценти річних у сумі 2305,48 грн. (дві тисячі триста п`ять гривень 48 коп.) та судовий збір у сумі 1824,09 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять чотири гривні 9 коп.)

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 28.12.2019

Суддя Н.В. Величко