РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.12.2019Справа № 910/14784/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Капішон В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 11984,00 грн.

за участю представників:

від позивача: Северетник Л.В.

від відповідача: Ситайло Н.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" неустойки за несвоєчасну доставку вантажів у лютому 2019 року у розмірі 11984,00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач у лютому 2019 року під час здійснення перевезення вантажу залізничним транспортом по залізничним накладним №469577, №470070, №470088, №470096, №38141, №38144, №38331, №38332, №38333, №38334 порушив взяті на себе зобов`язання та здійснив доставку вантажу з простроченням терміну доставки, у зв`язку з чим позивачем нарахована неустойка за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 11984,00 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 25.10.2019 прийняв вказану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/14784/19, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

08.11.2019 через канцелярію суду Акціонерним товариством "Українська залізниця" подано заяву про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.11.2019 задовольнив заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву та продовжив строк до 21.11.2019.

12.11.2019 суд відклав розгляд справи по суті на 04.12.2019, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання. Направлено позивачу ухвалу про виклик в судове засідання 04.12.2019.

25.11.2019 через канцелярію суду Акціонерним товариством "Українська залізниця" подано повторну заяву про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.12.2019 відмовив в задоволені заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.

04.12.2019 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із знеструмленням електромережі суду, виходу із ладу сервера автоматизованої системи та іншими умовами, що впливають на безперебійність та функціонування автоматизованої системи, про що складено акт від 04.12.2019.

05.12.2019 через канцелярію суду Акціонерним товариством "Українська залізниця" подано відзив на позовну заяву та разом з відзивом подано, клопотання в якому відповідач просить суд визнати поважними причини пропуску подання відзиву та поновити строк.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позов, суд дійшов висновку про його задоволення, про що постановлено ухвалу від 11.12.2019.

Водночас, господарський суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Ураховуючи конкретні обставини у цій справі, з метою сприяння відповідачу у реалізації ним процесуальних прав, виходячи з приписів Господарського процесуального кодексу України, суд долучив до матеріалів справи поданий відповідачем відзив на позов.

У відзиві на позов відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивачем додано до позовної заяви розрахунок з довільно названими колонками, де відповідач на прикладі даних по накладній №469577, посилається на невірність розрахунків відсотка та суми неустойки. Позивач "кількість діб прострочки" ділить на "кількість діб терміну доставки" (10/7) і отримує величину перевищення 1,42%. Відповідач вважає, що такий порядок розрахунку суперечить параграфу 2 ст. 45 СМГС. Відповідач, посилається на те, що позивач має право на стягнення неустойки лише за залізничними накладними № 470070, №470088, №470096. За іншими накладними, за доводами відповідача, прострочення не мало місця, оскільки простоювання вагонів відбулось з вини отримувача, а також у зв`язку з необхідністю переставлення вагонів на колію іншої ширини. Так, відповідач наголошує на тому, що позивачем в період з 31.01.2019 по 16.02.2019 обробка партії вагонів здійснювалась із порушенням встановлених термінів, що призвело до скупчення вагонів на станції Терни, та як наслідок, до затримки вагонів на шляху прямування до підходів вагонів на станцію призначення. Окрім того, відповідач посилається на те, що позивачем не вказано, які саме збитки понесені останнім внаслідок прострочення доставки вагонів; посилається на зменшення розміру штрафних санкцій.

18.12.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій значено, що доводи відповідача викладені у відзиві, що при здійсненні розрахунку неправильно застосовано формулу розрахунку неустойки є такими, що не відповідають дійсності. Так, позивач зазначає, що величина (тривалість) перевищення терміну доставки вантажу, розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добах) до спільного строку доставки, а оскільки в міжнародному перевезені приймають участь як мінімум дві залізниці перевізника, то необхідно враховувати параграф 1 статті 24 УМВС, згідно якої строк доставки визначається на весь шлях прямування вантажу та не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, встановлених цією статтею. Посилання відповідача на параграф 4 статті 24 УМВС, згідно якої встановлено, що термін доставки вантажу продовжується на весь час затримки під час перевезення з причин, не залежних від перевізника мало б місце, якби накладних були зроблені відмітки в графах «відмітка перевізника» або «Подовження терміну доставки» але жодних відмітки в цих графах відсутні. Окрім того, позивач заперечує про зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій.

Господарський суду міста Києва ухвалою від 09.12.2019 призначено розгляд справи №910/14784/19 на 18.12.2019.

У судовому засіданні 18.12.2019 оголошено перерву з розгляду справи по суті до 24.12.2019.

24.12.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Представник позивача у судовому засіданні 24.12.2019 позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.12.2019 у задоволенні позову просив суд відмовити.

У судовому засіданні 24.12.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" укладено договір про надання послуг № 02076/Пр3-2018/182.

Відповідно до п. 1.1. договору предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

У лютому 2019 відповідачем до станції призначення Терни Придніпровської залізниці за залізничними накладними №469577, №470070, №470088, №470096, №38141, №38144, №38331, №38332, №38333, №38334 здійснювалась доставка порожніх вагонів для навантаження, одержувачем яких був позивач.

Позивач зазначає, що зазначені вантажі доставлені відповідачем з порушенням терміну доставки, визначеного ст. 24 Угоди про міжнародне вантажне сполучення.

Позивач, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, на підставі статті 45 Угоди про міжнародне вантажне сполучення нарахував до стягнення з відповідача штрафні санкції у загальному розмірі 11984,00 грн.

04.04.2019 позивач надіслав на адресу відповідача претензії вих. №№540/12, 541/12, 542/12, 542/12, 543/12, 544/12, 545/12, 546/12, 547/12, 548/12, 549/12, 550/12, в якій вимагав сплатити неустойку за несвоєчасну доставку вантажів.

Оскільки на момент звернення з позовом до суду відповідач відповіді на претензії не надав, претензії не задовольнив, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 11984,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ст.909 ЦК України, ст.307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Статтею 6 Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (далі - Статут), передбачено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України, ч. 1 ст. 313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Частиною 6 статті 315 Господарського кодексу України передбачено, що спори пов`язані з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Оскільки правовідносини з перевезення вантажу залізничним транспортом за залізничними накладними №469577, №470070, №470088, №470096, №38141, №38144, №38331, №38332, №38333, №38334 виникли у сторін у міжнародному сполученні (між Україною та Словацькою Республікою), то такі відносини мають регулюватися Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (далі - УМВС).

Відповідно до § 1 статті 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

§ 1 статті 14 УМВС передбачено, що у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу.

Відповідно до § 3 статті 14 УМВС укладення договору перевезення підтверджується накладною.

Згідно зі статтею 24 УМВС:

§ 1. Якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.

§ 2. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:

- для контейнерів- 1 доба на кожні початі 150 км;

- для інших відправок -1 доба на кожну почату 200 км.

§ 3. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

§ 4. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника.

§ 5. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Згідно накладної № 469577 відстань відправки становить 1046 км, а отже термін доставки вантажу складає 1046/200 = 5,23 = 6 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 7 діб. Загальний термін доставки вантажу з 30.01.2019 по 16.02.2019 склав 17 діб. Порушення строків доставки по накладній № 469577 становить 10 діб.

Згідно накладної № 470070 відстань відправки становить 1046 км, а отже термін доставки вантажу складає 1046/200 = 5,23 = 6 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 7 діб. Загальний термін доставки вантажу з 30.01.2019 по 16.02.2019 склав 17 діб. Порушення строків доставки по накладній № 470070 становить 10 діб.

Згідно накладної № 470088 відстань відправки становить 1046 км, а отже термін доставки вантажу складає 1046/200 = 5,23 = 6 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 7 діб. Загальний термін доставки вантажу з 30.01.2019 по 16.02.2019 склав 17 діб. Порушення строків доставки по накладній № 470088 становить 10 діб.

Згідно накладної №470096 відстань відправки становить 1046 км, а отже термін доставки вантажу складає 1046/200 = 5,23 = 6 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 7 діб. Загальний термін доставки вантажу з 30.01.2019 по 16.02.2019 склав 17 діб. Порушення строків доставки по накладній № 470096 становить 10 діб.

Згідно накладної №38141 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 30.01.2019 по 16.02.2019 склав 17 діб. Згідно акту № 26 від 15.02.2019 відбулася затримка вантажу внаслідок чого збільшився термін доставки вантажу на 1 добу. Порушення строків доставки по накладній № 38141 становить 7 діб.

Згідно накладної №38144 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 30.01.2019 по 16.02.2019 склав 17 діб. Згідно акту № 26 від 15.02.2019 відбулася затримка вантажу внаслідок чого збільшився термін доставки вантажу на 1 добу. Порушення строків доставки по накладній № 38144 становить 7 діб.

Згідно накладної №38331 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 30.01.2019 по 16.02.2019 склав 17 діб. Згідно акту № 26 від 15.02.2019 відбулася затримка вантажу внаслідок чого збільшився термін доставки вантажу на 1 добу. Порушення строків доставки по накладній № 38331 становить 7 діб.

Згідно накладної №38332 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 30.01.2019 по 16.02.2019 склав 17 діб. Згідно акту № 26 від 15.02.2019 відбулася затримка вантажу внаслідок чого збільшився термін доставки вантажу на 1 добу. Порушення строків доставки по накладній № 38332 становить 7 діб.

Згідно накладної №38333 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 30.01.2019 по 16.02.2019 склав 17 діб. Згідно акту № 26 від 15.02.2019 відбулася затримка вантажу внаслідок чого збільшився термін доставки вантажу на 1 добу. Порушення строків доставки по накладній № 38333 становить 7 діб.

Згідно накладної №38334 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 30.01.2019 по 16.02.2019 склав 17 діб. Згідно акту № 26 від 15.02.2019 відбулася затримка вантажу внаслідок чого збільшився термін доставки вантажу на 1 добу. Порушення строків доставки по накладній № 38334 становить 7 діб.

Згідно з § 5 ст. 14 Угоди кожний наступний перевізник, приймаючі до перевезення вантаж разом з накладною, вступає тим самим у цей договір перевезення і приймає на себе виникаючі по ньому зобов`язання.

Відповідно до § 1 ст. 24 УМВС якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.

Згідно з § 1 ст. 45 УМВС якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 «Термін доставки вантажу», перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

Відповідно до § 4 ст. 24 УМВС термін доставки вантажу продовжується на весь час затримки під час перевезення з причин, не залежних від перевізника.

Згідно з п. 25.1 розділу V додатку № 1 до УМВС якщо під час перевезення з незалежних від перевізника причин відбувається затримка перевезення вантажу то перевізник складає документ, в якому констатує обставини затримки, а також вказує тривалість затримки, якщо вона сталася, прикладає його до накладної і в графі «Відмітки перевізника» накладної проставляє відмітку «__________ (найменування документа, складеного перевізником під час перевезення для засвідчення обставин, впливають або можуть вплинути на перевезення вантажу, його номер, дата складання, найменування станції та скорочене найменування залізниці)».

Судом встановлено, що залізничні накладні №38141, №38144, №38331, №38332, №38333, №38334 в графі «Відмітки перевізника» містять відмітки про складання перевізником документів про затримку перевезення вантажу згідно з актом №26 від 15.02.2019, внаслідок чого позивачем були збільшені терміни доставки вантажу та враховані позивачем при розрахунку неустойки.

В залізничних накладних №469577, №470070, №470088, №470096 в графі «Відмітки перевізника» відсутні відмітки про складання перевізником документів про затримку перевезення вантажу, у зв`язку із чим відсутність такої відмітки на накладній позбавляє залізницю права на збільшення терміну доставки вантажу.

Залізничні накладні №38141, №38144, №38331, №38332, №38333, №38334 в графі «Відмітки перевізника» не містять відмітки про складання перевізником документів про затримку перевезення вантажу згідно з актами №2071 від 13.02.2019, №2068 від 08.02.2019, №26663 від 16.02.2019, №285 від 06.02.2019, №303 від 12.02.2019, а також повідомлень залізниці №481 від 04.02.2019, №0481 від 07.02.2019.

З урахуванням наведеного, заперечення відповідача викладені у відзиві щодо збільшення термінів доставки вантажу та помилковість розрахунків суд вважає необґрунтованими.

§ 2 статті 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме:

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

На підставі зазначеного припису УМВС, позивачем у зв`язку з тим, що за накладними мало місце перевищення терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки, здійснено розрахунок неустойки у розмірі 30% провізної плати, загальний розмір якої становить 11984,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 315 Господарського кодексу України щодо спорів, пов`язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до частини 3 статті 124 Конституції України законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У частині 1 статті 19 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Відповідно до § 1 статті 46 УМВС право пред`явлення претензії до перевізника належить відправнику і одержувачу.

§ 3 статті 46 УМВС передбачено, що претензія пред`являється щодо кожної відправки окремо.

03.04.2019 позивач звернувся до відповідача з претензіями №№540/12, 541/12, 542/12, 542/12, 543/12, 544/12, 545/12, 546/12, 547/12, 548/12, 549/12, 550/12, про сплату неустойки з за порушення терміну доставки вантажу за накладними №469577, №470070, №470088, №470096, №38141, №38144, №38331, №38332, №38333, №38334 в загальному розмірі 11984,00 грн, що підтверджується наявною у справі копією опису вкладення у цінний лист від 02.04.2019.

§ 1 статті 47 УМВС передбачено умови, за дотримання яких може пред`являтися відповідний позов. Так, відповідно до положень даного параграфу позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію перевізнику.

§ 2 статті 47 УМВС передбачено момент виникнення права на пред`явлення претензії та позову, за умовами якого право пред`явлення претензії та позову про відшкодування за недостачу, пошкодження (псування) вантажу, а також за перевищення строку доставки, виникає з дня видачі вантажу одержувачеві.

За приписами § 3 статті 47 УМВС позов може бути пред`явлений, якщо перевізник не дав відповіді на претензію в строк, встановлений на розгляд претензії, або якщо протягом строку на розгляд претензії перевізник повідомив особі, яка звернулася із претензією, про відхилення претензії повністю або частково.

З системного тлумачення змісту статті 47 УМВС вбачається, що право на звернення із позовом виникає у особи при одночасній наявності умов, які передбачені усіма трьома параграфами даної статті.

У свою чергу § 7 статті 46 УМВС передбачено, що перевізник зобов`язаний у 180-денний строк з дня отримання претензії розглянути її та надати на неї відповідь, і при повному чи частковому визнанні претензії сплатити особі, що звернулася з претензією, належну до сплати суму.

Проте позивач від відповідача відповідей на претензії у визначений строк не отримав.

§ 1 статті 48 УМВС передбачено, що позови до перевізника на підставі цієї Угоди пред`являються: про перевищення терміну доставки вантажу - протягом 2 місяців.

Зазначені в § 1 цієї статті строки обчислюються з моменту виникнення права пред`явлення позову, встановленого в § 2 статті 47 «Вимоги за договором перевезення. Підсудність» цієї Угоди. День початку перебігу строку давності в строк не включається (§ 2 ст. 48 УМВС).

Згідно § 3 статті 48 УМВС пред`явлення претензії, оформленої відповідно до статті 46 «Претензії» цієї Угоди, зупиняє перебіг строків давності, передбачених у § 1 цієї статті.

Перебіг терміну давності продовжується з того дня, коли перевізник повідомив претендателю про повне або часткове відхилення його претензії або з моменту закінчення терміну, встановленого в § 7 статті 46 «Претензії» цієї Угоди, якщо претензія залишена перевізником без відповіді.

Відповідно до § 3 статті 41 УМВС тягар доказування того, що перевищення терміну доставки вантажу сталося не з вини перевізника, покладається на перевізника.

Однак, відповідачем належними доказами не доведено відсутності його вини у перевищенні терміну доставки вантажу за видатковими накладними №469577, №470070, №470088, №470096, №38141, №38144, №38331, №38332, №38333, №38334

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 11984,00 грн неустойки є обґрунтованими, документально підтвердженими.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин та підтвердження наявності обставин звільнення його від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання щодо своєчасної доставки вантажу залізничним сполученням.

З приводу посилань відповідача на необхідність зменшення суми неустойки, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та доводи відповідача, суд зазначає, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення порушень щодо несвоєчасної доставки вантажу, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки. Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку, а тому заявлене у відзиві клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки суд залишає без задоволення.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" повністю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ідентифікаційний код 00191023) неустойку за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 11984,00 грн та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 02.01.2020.

Суддя О.В. Гулевець