ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2019 р. Справа№ 910/2360/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі Стародуб М.Ф.

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва (суддя С.М. Морозов) про забезпечення позову від 27.02.2019 у справі № 910/2360/19

за позовом Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", м. Київ

до 1. Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", м. Київ

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс", м. Київ

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс", м. Київ

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед", м. Київ

5. Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Дідичук Ігор Анатолійович, с. Павлинка, Іванівський район, Одеська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

про визнання договорів недійсними, визнання недійсним та скасування рішення, скасування запису про проведення державної реєстрації, -

представники:

позивача: Степаненко Р.О.;

відповідача -1: не з`явились;

відповідача -2: Литвинова Г.В.;

відповідача -3: Леськов В.П.;

відповідача -4: не з`явились;

відповідача -5: не з`явились;

третьої особи: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/2360/19 заяву Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про забезпечення позову задоволено частково.

До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/2360/19:

- заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо будівлі літ. "Н", блок "А", загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

- заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо будівлі літ. "К", блок "Б", загальною площею 4 725 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

В іншій частині у задоволенні заяви Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/2360/19 - скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні заяви Вищого навчального закладу „Відкритий міжнародний університет розвитку людини „Україна" про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що зазначеною ухвалою було фактично зупинено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 року у справі №910/6648/18, в межах якого Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відбувається реалізація будівлі літ. "К", блок "Б", загальною площею 4725 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 2, на сайті ДП "Сетам"; суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не оглядав та не досліджував електрону сторінку на сайті OLX.UA, на якій ніби то опубліковано оголошення про пропонування до продажу будівлі літ. «Н» блок «А» по вул. Львівська, 23, корп. 1 , а тому безпідставно прийняв в якості доказу сфальсифіковану роздруківку, в той час як копії електронних доказів не засвідчені електронним цифровим підписом.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Зубець Л.П., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/2360/19.

Також, не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/2360/19 про забезпечення позову скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні заяви Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" відмовити повністю. В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" просить поновити строк на оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/2360/19. Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" також зазначає про фактичне блокування рішення суду у справі № 910/6648/18, що набрало законної сили та виконується в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставною для задоволення відповідної заяви.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Зубець Л.П., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2019 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/2360/19 та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/2360/19. Об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" в одне провадження.

13.11.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" до апеляційного суду подано клопотання № 13-11/М/вд від 13.11.2019 про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Телеком» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ємаркет України» доказів згідно переліку для встановлення ідентифікуючих ознак користувачів, що створили оголошення від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" на інтернет-ресурсах OLX, DOM.RIA.

Склад колегії суддів неодноразово змінювався.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2019 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі № 910/2360/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 у справі №910/2360/19 прийнято до провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі № 910/2360/19 у складі колегії суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г., призначено розгляд скарг на 12.12.2019.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2019, у зв`язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею - доповідачем, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою від 11.12.2019 прийнято апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі № 910/2360/19 до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

11.12.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшли пояснення позивача по суті скарг. Він зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" звернулось до Господарського суду міста Києва з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову. Вказане клопотання ухвалою від 18.06.2019 задоволено частково, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі № 910/2360/19 в частині заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо будівлі літ. "К", блок "Б", загальною площею 4 725 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; в іншій частині у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Сервіс Люкс" відмовлено. Ухвала Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 залишена без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019. Заявник зазначає, що законність ухвали Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 в цій частині була досліджена та встановлена апеляційним судом, у зв`язку з чим обставини встановлені ухвалою від Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 та Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 мають преюдиційне значення та не потребують додаткового доказування.

12.12.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" про приєднання додаткових доказів, а саме заявником приєднано копії роздруківок з ресурсів OLX, DOM.RIA, копії адвокатських запитів та відповідей на них, стосовно авторів означених оголошень.

В судовому засіданні 12.12.2019 суд заслухав пояснення представників скаржників, що підтримали вимоги апеляційних скарг в повному обсязі, та позивача. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, представник відповідача-3 клопотання № 13-11/М/вд від 13.11.2019 про витребування доказів не підтримав.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції процесуальних норм в частині застосування заходів забезпечення позову, колегія встановила наступне.

Звертаючись із позовною заявою, позивачем одночасно подав до суду заяву про забезпечення позову з вимогами про:

- накладення арешту на нерухоме майно, а саме: будівлю літ. "Н", блок "А", загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

- накладення арешту на нерухоме майно, а саме: будівлю літ. "К", блок "Б", загальною площею 4725 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

- заборону органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо будівлі літ. "Н", блок "А", загальною площею 3 495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

- заборону органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо будівлі літ. "К", блок "Б", загальною площею 4 725 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що оскільки між сторонами виник спір щодо вибуття нерухомого майна з власності позивача та правомірності переходу права вимоги за кредитним договором від відповідача-1 до інших осіб, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позовним вимог. Заявник наголошує на тому, що відповідачами 3, 4 здійснюються активні дії з продажу названих вище об`єктів нерухомості, право власності на які вибуло (або може вибути у майбутньому) від позивача у незаконний спосіб.

Місцевий господарський суд, погодившись із доводами заявника про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, дійшов висновку про часткове задоволення такої заяви.

Відповідачем-3 11.03.2019 до Господарського суду міста Києва подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/2360/19, оскільки такі заходи зупиняють виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у справі №910/6648/18, в межах якого Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відбувається реалізація будівлі літ. "К", блок "Б", загальною площею 4725 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ , вул. Львівська, буд. 23 , корп. 2, на сайті ДП "Сетам", також оскільки встановлені судом обставини реалізації майна через сайт безкоштовних приватних оголошень OLX ґрунтуються на неналежних доказах. Серед іншого, заявником наголошено на тому, що позивачем не обґрунтовано, а судом не встановлено, яким чином укладення вказаних договорів відступлення прав вимоги порушує його права за наявності невиконаних зобов`язань за кредитними договорами та права кредитора (ТОВ "Офіс Сервіс Люкс", ТОВ "ФК "Юнайтед") звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному розділом 6 Договору іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2019, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019, клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/2360/19 задоволено частково. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі № 910/2360/19, в частині заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо будівлі літ. "К", блок "Б", загальною площею 4725 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

В іншій частині у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Сервіс Люкс" відмовлено.

Станом на час здійснення апеляційного провадження, ухвала Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 є чинними, водночас, як вбачається з апеляційних скарг, відповідачі 3, 2 оскаржують ухвалу місцевого суду у частині вжиття заходів забезпечення позову як щодо майна, належного відповідачу-3, так і щодо майна, реалізація якого відбувається в порядку виконавчого провадження на користь відповідача-2. У судовому засіданні, яке відбулось 12.12.2019, апелянти наполягали на перегляді ухвали місцевого суду в цілому.

За приписами частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Враховуючи положення частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а також оскільки апеляційний суд обмежений у повноваженнях щодо закриття апеляційного провадження з підстав, не обумовлених статтею 264 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів здійснюється апеляційний перегляд ухвали суду від 27.02.2019 у цілому.

Як встановлено місцевим судом під час розгляду заяви позивача про забезпечення позову, на підставі Договору № 02/10-17/3 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером № 1664 від 02.10.2017, право вимоги за названим вище договором іпотеки відступлено відповідачу-3.

Станом на момент звернення з цим позовом до суду відповідачем-3 зареєстровано за собою право власності на будівлю літ. "Н", блок "А", загальною площею 3 495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 1 (предмет іпотеки за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008), що свідчить про виникнення в останнього повноцінних правомочностей щодо розпорядження таким майном, що у випадку задоволення позову нівелює мету звернення позивача з ним, адже зумовить уже необхідність з метою відновлення порушених прав власника на відповідне майно звертатися до набувачів такого майна за інших підстав.

На підставі Договору факторингу № 1/08 від 14.08.2018 (визнання недійсним якого є предметом цього спору), відповідач-2 (клієнт) відступив відповідачу-4 (фактору) право вимоги за Кредитним договором в розумінні п. 1.1. Договору факторингу в рахунок погашення боргу вчиняються дії щодо звернення стягнення на майно (у примусовому порядку), зокрема, на будівлю літ. "К", блок "Б", загальною площею 4 725 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 2.

Відповідачами 3, 4 вчиняються дії з метою продажу (відчуження) названого вище нерухомого майна, що підтверджується публікаціями оголошень про продаж нерухомого майна на інтернет-ресурсах https://www.olx.ua та https://setam.net.ua, копії яких долучено позивачем до заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Дослідивши матеріали позовної заяви в цілому та зміст поданої позивачем заяви про забезпечення позову, місцевий господарський суд дійшов висновку про її часткову обґрунтованість, оскільки визнав наявність зв`язку між заходами забезпечення позову, а саме щодо заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо будівлі літ. "Н", блок "А", загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 та будівлі літ. "К", блок "Б", загальною площею 4 725 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, та предметом заявленого Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" позову.

У підсумку, саме у цій частині суд дійшов висновку про співмірність обраних позивачем заходів забезпечення позову та відповідність їх критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу.

Викладене слугувало підставою для часткового задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову в апеляційному порядку, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з викладеними висновками місцевого суду про наявність підстав для її задоволення у названій вище частині.

Так, за приписами ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частини третя та четверта статті 137 ГПК України).

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Одночасно, оцінка суду пред`явлених позовних вимог як завідомо безпідставних повинна виключати можливість застосування заходів до забезпечення позову. Як завідомо безпідставний позов - це позов, в підтвердження якого не надано жодних належних доказів або сторони якого не відповідають умовно активній або пасивній легітимації, тобто не є сторонами спірного правовідношення.

У позовній заяві позивач вказує на наявність підстав для:

- визнання недійсним Договору № 2017/2-Ю про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22.09.2017 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (відповідач-2);

- визнання недійсним Договору № 2017/2-Ю-1 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером № 1664 від 22.09.2017 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (відповідач-2);

- визнання недійсним Договору № 02/10-17/2 про відступлення частини прав вимоги від 02.10.2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (відповідач-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" (відповідач-3);

- визнання недійсним Договору № 02/10-17/3 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером № 1664 від 02.10.2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (відповідач-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" (відповідач-3);

- визнання недійсним Договору факторингу № 1/08 від 14.08.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (відповідач-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" (відповідач-4);

- визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38074926 від 10.11.2017 року, прийнятого Державним реєстратором Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Дідичуком Ігорем Анатолійовичем (відповідач-5) про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" (відповідач-3) на нерухоме майно, а саме будівлю літ. "Н", блок "А", загальною площею 3 495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

- скасування запису № 23311264 від 10.11.2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме будівлю літ. "Н", блок "А", загальною площею 3 495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" (відповідач-3), внесений Державним реєстратором Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Дідичуком Ігорем Анатолійовичем (відповідач-5).

При цьому, обґрунтуванням позовних вимог є порушення оскаржуваними правочинами права власності позивача на майно передане ним в іпотеку банку КБ «Хрещатик» в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №54-47/04-07 від 10.08.2007.

Таке майно, за твердженням позивача, в результаті дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час дії Постанови Національного банку України від 95.03.2016 №234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» незаконно вибуло із його власності. Згадана постанова Нацбанку була скасована постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017 у справі №826/6665/16, залишеною без змін Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 та ухвалою Вищого адміністративного суду від 20.07.2017. Відтак, як вважає позивач, у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не будо достатнього обсягу цивільної дієздатності для укладення договору № 2017/2-Ю про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22.09.2017 та Договору № 2017/2-Ю-1 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008, що свідчить про наявність підстав для визнання таких договорів недійсними у порядку статей 203, 215 ЦК України.

У зв`язку з недійсністю наведених вище договорів недійсними, за позицією позивача (т.1 арк. 14) є і похідні договори: Договір № 02/10-17/2 про відступлення частини прав вимоги від 02.10.2017, Договір № 02/10-17/3 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008, які слугували підставою для набуття ТОВ «Офіс сервіс плюс» права власності на нерухоме майно, а також Договору факторингу № 1/08 від 14.08.2018.

У позовній заяві позивач наголошує на тому, що, оскільки підставою для реєстрації права власності ТОВ «Офіс сервіс плюс» на нерухоме майно, а саме будівлю літ. "Н", блок "А", загальною площею 3 495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 став Договір № 02/10-17/3 від 02.10.2017 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008, то недійсність такого договору тягне за собою скасування запису № 23311264 від 10.11.2017 про державну реєстрацію права власності на майно за відповідачем-3 (т.1, арк.. 15).

Однак колегія суддів не вбачає такий зв`язок очевидним.

За частиною першою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, державна реєстрація права власності на нерухоме майно за своєю правовою природою є право підтверджуючою дією. Право власності виникає на підставі юридичних фактів, існування яких є підставою для проведення державної реєстрації права за власником. При цьому орган, уповноважений здійснювати таку реєстрацію, вчиняє тільки відповідні дії в межах чинного законодавства і сам по собі не є особою, яка може заперечувати або визнавати право власності.

Матеріалами справи підтверджується, що перехід права власності на нерухоме майно від позивача до відповідача-3 відбувся на підставі іпотечного застереження в позасудовому порядку.

За приписами частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на дату реєстрації іпотечного майна за відповідачем-3), сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі статтею 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Разом з цим, оскаржуючи рішення про реєстрацію права власності на іпотечне майно за відповідачем-3, позивач не наводить жодних аргументів та не надає жодних доказів щодо порушення державним реєстратором процедури здійсненої ним реєстрації. Більше того, позовна заява не містить вимоги про недійсність такої юридично значимої дії як звернення стягнення на предмет іпотеки та у зв`язку з цим недійсності проведеної на її виконання державної реєстрації або ж визнання права власності за позивачем чи витребування майна з чужого незаконного володіння.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (стаття 328 ЦК України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За статтею 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Позовні вимоги про скасування запису про реєстрацію права власності обґрунтовані виключно недійсністю правочинів про уступку права вимоги. Водночас, недійсність такого правочину не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку зі скасуванням запису про реєстрацію набутого за договором іпотеки (іпотечного застереження) права власності.

Крім того, у позовній заяві позивач наголошує на наявності підстав для застосування статті 216 ЦК України. Водночас, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності саме між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним, а як підтверджується матеріалами справи, позивач не є стороною жодного з оскаржуваних ним договорів.

Оскільки позивач не є стороною оскаржуваних ним правочинів, а також з огляду на наявну у позові аргументацію недійсності проведеної державним реєстратором дії виключно посиланням на недійсність договору уступки права вимоги за іпотечним договором, та те, що позивач не визнає набуте відповідачем-3 право власності на нерухоме майно, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про скасування державної реєстрації лише в причинно-наслідковому зв`язку з недійсністю договорів про заміну іпотекодержателя не направлені на реальний захист права власності іпотекодавця.

Розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів наголошує на тому, що вибір способу забезпечення залежить від суті позовних вимог, тобто предмету позову.

При цьому, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Предмет позову у справі, що розглядається стосується виключно недійсності ряду правочинів про уступку прав вимоги, а також, проведених на виконання іпотечного договору (застереження) реєстраційних дій.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Матеріали позовної заяви не містять доводів позивача щодо порушення оскаржуваними правочинами його прав, обумовлених кредитним договором, або договором застави, у забезпечення виконання якого позивач надав банку в іпотеку нерухоме майно, як і не містять доказів відсутності у позивача будь-яких боргових зобов`язань за згаданим кредитним договором, або ж, що визнання права власності на майно на виконання договору застави було здійснено заставодержателем з порушенням норм чинного законодавства і т.д.

Вимоги ж позивача фактично спрямовані лише на повернення у кредитне правовідношення первісного кредитора - банку.

При цьому, майно, щодо якого вжито заходи забезпечення позову, не входить до предмета позовних вимог, оскільки щодо цього майна позивачем не заявлено жодної матеріально-правової вимоги до жодного з відповідачів. Реєстраційні дії ж позивач оскаржує виключно як такі, що вчинені на підставі договору уступки права вимоги, дійсність якого оскаржується позивачем.

За таких обставин, безпідставно стверджувати про наявність правового зв`язку між згаданими вимогами позивача та обраним ним засобом забезпечення позову, у вигляді заборони проведення будь-яких реєстраційних дій щодо спірного майна.

Застосування заходів забезпечення позову щодо майна, яке не є предметом позовних вимог не свідчить ні про адекватність, ні про співмірність такого забезпечення.

Крім того, слід зазначити, що предметом заявленого Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" позову є немайнові вимоги (про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги за якими декілька разів змінювався кредитор у кредитному зобов`язанні і рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування такого рішення та скасування запису про проведення такої реєстрації).

У постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 сформовано правовий висновок щодо необхідності, у таких позовах, дослідження такої підстави вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У немайнових спорах має досліджуватися питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

У свою чергу, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з останньою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вказуючи на вчинення відповідачем-3 дій щодо реалізації майна, щодо якого було вжито заходи забезпечення позову, судом першої інстанції досліджувались додані до заяви докази розміщення відповідного оголошення на сайті olx.ua про продаж нерухомого майна - будівлі літ "Н", блок "А" площею 3495 кв.м., яке було предметом договору іпотеки №24/47/1-8/04 від 12.06.2008 та права за яким були передані ТОВ "ФК "Фактор плюс" за спірним Договором відступлення прав вимоги № 2017/2-Ю-1 від 12.06.2008.

З цього приводу, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на окремих приписах Господарського процесуального кодексу України.

Так, за приписами статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За статтею 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Подані позивачем докази підтверджують обставину розміщення відповідного оголошення на певних сайтах мережі Інтернет. Втім, ці докази не дають змогу достовірно з`ясувати ким саме були ці оголошення розміщенні, та чи були вони розміщені саме відповідачем 3 або ж, їх службовими/посадовими особами.

За таких обставин, висновок суду щодо вчинення відповідачем-3 дій, спрямованих на реалізацію майна, що є предметом оскаржуваного договору не ґрунтуються на належних та достовірних доказах.

Колегія суддів апеляційного суду, надаючи оцінку заявленим вимогам позивача та заходам забезпечення позову у вигляді заборони проведення будь-яких реєстраційних дій, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів вчинення відповідачем-3 дій, спрямованих на реалізацію зареєстрованого за ним майна, дійшла висновку про відсутність підстав для застосування саме такого засобу забезпечення позовних вимог, оскільки позивачем не наведено обставин, які б вказували на існування достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У поданій заяві про забезпечення позову, позивач також просить заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо будівлі літ. "К", блок "Б", загальною площею 4 725 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, що є предметом договору іпотеки, право вимоги за яким набуто відповідачем 4.

У підтвердження наявності обставин, достатніх для вжиття згаданих заходів до забезпечення позову, позивач надав скріншот публікації за посиланням https://setam.net.ua/auction/334118, який містить інформацію про відчуження на прилюдних торгах нерухомого майна - будівлі літ. К, блок Б, площею 4725 кв.м.

Матеріалами справи підтверджується, що згадане майно реалізується на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у справі №910/6648/18 про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором у порядку виконавчого провадження №58187876.

Відтак, оскільки відповідач-4 не набув права власності на іпотечне майно, а також враховуючи, що предметом позовних вимог є недійсність договорів уступки права вимоги, і позивачем не надано доказів пов`язаності факту реалізації цього майна на прилюдних торгах із предметом позову у цій справі, колегія суддів дійшла висновку, що вказане майно не стосується предмету позову у цій справі.

Наведене унеможливлює застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будівлі літ. "К", блок "Б", загальною площею 4 725 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

При цьому, колегія суддів не може погодитись із викладеними у відзиві на апеляційні скарги відповідачів доводи позивача щодо того, що апеляційним судом уже здійснювалась оцінка законності заходів забезпечення позову у справі №910/2360/19, а саме, у постанові Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019, прийнятій за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача 3 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.06.2019, а відтак, оскільки суб`єктний, об`єктний склад, а також предмет розгляду - оцінка законності заходів забезпечення позову у справі №910/2360/19 є ідентичними за двома апеляційними провадженнями, то, для апеляційного провадження за скаргами ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» та ТОВ «ФК «Фактор Плюс» обставини встановлені під час апеляційного перегляду ухвали суду від 18.06.2019 у справі №910/2360/19, у тому числі щодо правомірності застосування судом заходів забезпечення позову є преюдиційними в силу вимог частини четвертої статті 75 ГПК України.

Так, як унормовано згаданою частиною четвертою статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під поняттям обставина розуміється явище, подія, факт і т. ін., що пов`язані з чим-небудь, супроводять або викликають що-небудь, впливають на щось. Обставини встановлюються на підставі поданих сторонами доказів.

Преюдиція як засіб доказування застосовується у випадку, наприклад, знищення доказу, або відсутності такого доказу у сторони справи, на підставі якого під час іншого судового розгляду встановлено обставину, яка має значення для розгляду спору.

Натомість, будь-яка оцінка доказів або ж обставин справи, у тому числі і правова не може вважатись преюдицією, оскільки у такому випадку ґрунтується не на доказах, поданих сторонами, а на вимогах статті 86 ГПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Про це, до речі, зауважено у частині сьомій статті 75 ГПК України, а саме, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду. При цьому, позивач помилково вважає, що предмет розгляду обох проваджень - оцінка законності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки предметом розгляду є заява про вжиття заходів забезпечення позову та прийняті у зв`язку з розглядом такої заяви місцевим судом судові рішення.

Як унормовано статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Прийнята місцевим господарським судом ухвала про вжиття заходів забезпечення позову підлягає скасуванню як така, що не відповідає вимогам процесуального та матеріального права. Так, місцевим господарським судом неправильно застосовано статті 136, 137 Господарського процесуального кодексу України. Місцевим судом не застосовано до спірних правовідносин сторін статті 182, 215, 216, 328, 512, 526 ЦК України, статті 36, 37 Закону України «Про іпотеку». В обґрунтування оскаржуваної ухвали покладено обставини, встановлені на підставі неналежних доказів, що є порушенням статей 76, 78 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши в апеляційному порядку подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів не знайшла визначеної статтями 136, 137 Господарського процесуального кодексу України сукупності обставин, достатньої для вжиття таких заходів. Обрані позивачем заходи забезпечення позову не є співмірними та адекватними. Позивачем не надано доказів неможливості виконання у майбутньому рішення суду прийнятого на його користь. Ним не вмотивовано, враховуючи суть позовних вимог та обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, наявність обґрунтованого припущення, що для захисту порушеного права йому доведеться знову звертатись до суду або вчиняти інші дії, спрямовані на захист порушеного права. Подані позивачем в обґрунтування наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову докази не відповідають критеріям належності та допустимості.

Отже, у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову належить відмовити у повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю вимог та недоведеністю наведених в заяві підстав забезпечення.

Судовий збір відповдіно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва про забезпечення позову від 27.02.2019 у справі № 910/2360/19 скасувати.

3. В задоволенні заяви Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про забезпечення позову відмовити.

4. Стягнути з Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 1 Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" (03141, м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 33, прим. 20, ) 1921,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Стягнути з Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 1 Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 31, ) 1921,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.12.2019.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна