ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/3207/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

справу №916/3207/19

за позовом Акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод"

до відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення у розмірі 163 010,75 грн., -

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть спору: Акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" пені у розмірі 96 007,141 грн., інфляційних втрат у розмірі 50 839,87 грн., 3% річних у розмірі 16 163,77 грн. та судового збору у розмірі 2 445,16 грн.

Позовну заяву обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів № ОД/Т-18-810НЮ від 23.08.2018р. щодо своєчасної оплати наданих послуг.

04.11.2019р. господарським судом Одеської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі, та розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У відзиві на позовну заяву за вх.№25301/19 від 06.12.2019р. відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат та зменшити розмір пені за несвоєчасне проведення розрахунків на 90% від нарахованого розміру. При цьому відповідач посилається на те, що ним повністю виконано платіжні зобов`язання по оплаті за надані послуги, несвоєчасне проведення платежу згідно договору не залежало від відповідача, оскільки кошти виділялись напряму з державного бюджету України їх безпосереднім розпорядником. Окрім того, відповідач зазначає, що в укладеному між сторонами договорі не встановлено таких санкцій як 3% річних та інфляційних втрат.

У відповіді на відзив за вх.№25802/19 від 13.12.2019р. позивач посилається на те, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження викладених у відзиві обставин щодо відсутності його вини у порушенні зобов`язання, оскільки відзив на позов містить лише твердження відповідача, що кошти згідно договору виділялись централізовано КМУ, але не містить жодної інформації, що відповідач зробив зі свого боку все можливе задля вчасного проведення розрахунків з позивачем. Також відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження відсутності коштів на рахунках відповідача протягом періоду фактичної прострочки платежу. Крім того, позивач зазначає, що відзив не містить жодних даних, з огляду на які відповідач вважає, що розмір неустойки, нарахованої позивачем значно перевищує розмір збитків, а також доказів, що даний випадок є винятковим.

13.12.2019р. за вх.№25803/19 господарським судом одержано клопотання про розгляд справи без участі представника, в якому позивач просить суд провести засідання з розгляду справи №916/3207/19 за відсутності представника позивача.

21.12.2019р. за вх.№2-6290/19 господарським судом одержано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якому відповідач просить суд забезпечити проведення судового засідання у справі №916/3207/19, призначене на 27.12.2019р. о 16:00 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 23.12.2019р. відмовлено АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" у задоволенні клопотання за вх.№2-6290/19 від 21.12.2019р. про проведення судового засідання по справі №916/3207/19, яке призначене на 27.12.2019р. о 16:00. в режимі відеоконференції.

Позивач у судове засідання 27.12.2019р. не з`явився, при цьому господарським судом задоволено клопотання позивача про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання 27.12.2019р. не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заперечень на відповідь на відзив у встановлений судом строк від відповідача до суду не надходило.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 27.12.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарським судом встановлено:

23.08.2018р. між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (Замовник, відповідач) та Акціонерним товариством "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (Виконавець, позивач) укладений договір про надання послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів № ОД/Т-18-810НЮ, згідно з яким Виконавець зобов`язується надати послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів, переданих Замовником, в обсягах та переліком, зазначених в Додатку №1, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Відповідно до п.3.1.1 Виконавець зобов`язується надати послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів, відповідно до типу обладнання згідно з «Правилами ремонту електричних машин тепловозів і дизель-поїздів» ЦТ-0205, затверджених наказом Укрзалізниці від 28.07.2011р. №451-Ц, з терміном знаходження лінійного обладнання локомотивів в ремонті не більше 60 календарних днів з дати подачі його в ремонт встановлюється відповідно до «Графіка подачі в ремонти здачі з ремонту лінійного обладнання локомотивів» - Додаток №2 до цього договору.

Згідно з п.п. 3.2.2, 3.2.4 договору Замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги, приймати надані послуги згідно з актом прийому-передачі лінійного обладнання локомотивів з ремонту підписаного Виконавцем та Замовником (представниками локомотивного депо).

Відповідно до п.4.3.1 договору розрахунки за надані послуги здійснюються Замовником протягом 30 календарних днів з дати надання послуг, але не раніше дати реєстрації початковій накладних/розрахунків коригування з операцій по наданню послуг, які підлягають оплаті, в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених чинним законодавством порядку та строки. У разі реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН з порушенням граничних строків їх реєстрації, встановлених чинним законодавством, оплата здійснюється протягом 10 банківських днів після реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Згідно з п.4.3.2 договору днем надання послуг вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками акту прийому-передачі лінійного обладнання локомотивів з ремонту та надання рахунків на оплату, з обов`язковим наданням акту прийому-передачі лінійною обладнання локомотивів з ремонту, остаточної дефектної відомості, калькуляції фактично виконаного обсягу ремонту обладнання локомотивів.

Відповідно до п.6.3 договору за несвоєчасне здійснення Замовником оплати послуг, згідно умов цього договору, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення строків розрахунку.

Згідно з п.6.4 у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Відповідно до п.14.1 договору строк дії цього договору встановлюється сторонами з моменту його підписання до 31.12.2018р., а в частині виконання обов`язків щодо розрахунків по договору - до закінчений місяця, наступного за місяцем, у якому закінчується строк реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН за операціями із цього договору.

Також господарським судом встановлено, що на виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 3 337 920 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними та скріпленими печатками сторін актами прийому-передачі наданих послуг:

- №229/СЧ/251944 від 26.09.2018р. на суму 556 320 грн. (рахунок №СЧ/251944 від 26.09.2018р.);

- №232/СЧ/251948 від 28.09.2018р. на суму 1 112 640 грн. (рахунок №СЧ/251948 від 27.09.2018р.);

- №264/СЧ/251993 від 16.11.2018р. на суму 556 320 грн. (рахунок №СЧ/251993 від 16.11.2018р.);

- №271/СЧ/252013 від 04.12.2018р. на суму 556 320 грн. (рахунок №СЧ/252013 від 04.12.2018р.);

- №330/СЧ/252122 від 27.03.2019р. на суму 556 320 грн. (рахунок № СЧ/252122 від 27.03.2019р.).

В свою чергу відповідач за надані послуги розрахувався повністю, але із порушенням строків розрахунку, встановлених у договорі.

В матеріалах справи наявні претензії, які надсилались позивачем відповідачу про оплату наявної за договором заборгованості: від 08.11.2018р. №43-159/074, від 18.1.22018р. №43-190/07, від 16.01.2019р. №43-09/07, від 14.05.2019р. №43-94/07; а також претензії про оплату пені, 3% річних та інфляційний втрат за порушення строків оплати наданих послуг від 13.05.2019р. №43-89/07, від 04.07.2019р. №43-145/07

У листі від 19.07.2019р. відповідач повідомив позивача, що заборгованість за договором була включена до реєстрів зобов`язань по статті «Ремонти підрядним способом» для структурного підрозділу «Служба локомотивного господарства» РФ «Одеська залізниця» та буде сплачена відразу після виділення централізованого фінансування з боку АТ «Укрзалізниця».

За порушення строків оплати наданих послуг позивач нарахував відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні та звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, на підставі укладеного між сторонами договору на надання послуг з ремонту лінійного обладнання позивач надав відповідачу послуг на загальну суму 3 337 920 грн., які відповідач оптатив з порушенням строків оплати, встановлених умовами договору.

При цьому такі обставини жодним чином не заперечуються відповідачем.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч.1 ст. ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Ч.2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Перевіривши розрахунок 3% річних, згідно з яким розмір 3% річних за загальний період з 27.10.2018р. по 26.08.2019р. становить 16 163,77 грн., господарським судом встановлено невідповідність цього розрахунку вимогам ч.5 ст.254 ЦК України, згідно з якою якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За таких обставин, господарський судом здійснений розрахунок 3% річних, згідно з яким розмір за загальний період з 27.10.2018р. по 26.08.2019р. становить 16 026,59 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Перевіривши розрахунок індексу інфляції, згідно з яким розмір індексу інфляції за загальний період з листопада 2018 р. по лютий 2019р. становить 50 839,87 грн., господарським судом встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача.

При цьому посилання відповідача на те, що в укладеному між сторонами договорі не встановлено таких санкцій як 3% річних та інфляційних втрат, господарський суд не приймає до уваги з огляду на те, що 3% річних та індекс інфляції за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, які передбачені законом та можуть бути нараховані позивачем незалежно від їх встановлення у договорі.

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У п.6.3 укладеного між сторонами договору за несвоєчасне здійснення Замовником оплати послуг встановлено пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення строків розрахунку.

Перевіривши розрахунок пені, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір нарахованої відповідачу пені за загальний період з 27.10.2018р. по 26.08.2019р. становить 96 007,11 грн., господарським судом встановлено невідповідність цього розрахунку вимогам ч.5 ст.254 ЦК України, згідно з якою якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За таких обставин, господарський судом здійснений розрахунок пені, згідно з яким розмір за загальний період з 27.10.2018р. по 26.08.2019р. становить 95 184,02 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, заявленому у відзиві на позовну заяву, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 03.12.2018р. у справі №910/3726/18, від 24.10.2018р. у справі №910/11427/17, від 12.09.2018р. у справі №912/3594/17.

На підставі аналізу поданих доказів та їх об`єктивної оцінки, із врахуванням ненадання відповідачем будь-яких доказів в підтвердження того, що даний випадок є винятковим, а також поважності причин неналежного виконання зобов`язання, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача.

Посилання відповідача на несвоєчасність виділення коштів з державного бюджету на оплату послуг за договором господарський суд до уваги не приймає, оскільки відсутність бюджетних коштів не є достатньою підставою для звільнення від виконання зобов`язання з огляду на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України", яка підлягає обов`язковому врахуванню в силу ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на обидві сторони у справі пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Позов Акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" задовольнити частково.

2.Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" /03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, / в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" /65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, код ЄДРПОУ ВП 40081200/ на користь Акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянскький електромеханічний завод" /20705, Черкаська область, м. Сміла, вул. Коробейника, 1, / пеню у розмірі 95 184 (дев`яносто п`ять тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 02 коп., 3% річних у розмірі 16 026 (шістнадцять тисяч двадцять шість) грн. 59 коп., інфляційні втрати у розмірі 50 839 (п`ятдесят тисяч вісімсот тридцять дев`ять) грн. 87 коп. та судовий збір у розмірі 2430 (дві тисячі чотириста тридцять) грн.75 коп.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 02 січня 2020 р.

Суддя Г.Є. Смелянець