ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2019м. ДніпроСправа № 904/3201/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В., за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72; ідентифікаційний код 00191230)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; ідентифікаційний код 40081237)

про стягнення 154 335 грн. 97 коп.

Представники:

від позивача: Коваленко Ю.М. - представник (адвокат), довіреність від 15.05.2019р. №20-456;

від відповідача: представник не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№3319/19 від 26.07.2019р.), в якій просить прийняти позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, стягнути з відповідача - Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 154 335 грн. 97 коп. - штрафу за прострочення доставки вантажів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у відзиві (вх.№38654/19 від 27.08.2019р.) на позовну заяву просить суд:

- поновити відповідачу строк для відзиву на позовну заяву по справі №904/3201/19р.;

- відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" штрафу за несвоєчасну доставку вантажів;

- у разі задоволення позовних вимог позивача, зменшити розмір штрафу до 50%.

Відзив обґрунтований тим, що: - штраф за несвоєчасну доставку вантажів відповідно до статті 116 Статуту, нараховується виключно від розміру провізної плати відповідно до Збірника тарифів без врахування договірних плат за використання вагона перевізника і компенсації витрат перевізника за перевезення вагона у подорожньому стані; - Акціонерне товариство "Українська залізниця" несе основний тягар у такому важливому соціальному питанні, як надання безплатних послуг з перевезення пільгових категорій громадян; - залізниця не отримує у потрібному обсязі компенсацію нарахованих, але не отриманих за пільгове перевезення доходів; - Придніпровська залізниця внесена до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави.

Господарський суд Дніпропетровської області листом (вих.№904/3201/19/35063/19 від 28.08.2019р.) повідомив Акціонерне товариство "Українська залізниця" та Регіональну філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", що у зв`язку з перебуванням судді Загинайко Т.В. у щорічній основній відпустці з 13.08.2019 по 13.09.2019, питання про поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву буде розглянуто після виходу судді Загинайко Т.В. з відпустки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2019р. відмовлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у поновленні процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

Позивач у відповіді (вх.№42157/19 від 17.09.2019р.) на відзив на позовну заяву просить суд: - поновити позивачу строк для надання відповіді на відзив на позовну заяву; - позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі; - в задоволенні клопотання про зменшення штрафу відмовити.

Відповідь на відзив на позовну заяву обґрунтована тим, що: - сторони у пункті 3.2. Договору від 15.02.2018 року №10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 погодили складові розміру плати за перевезення, з огляду на положення статті 116 Статуту залізниці України, розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу має здійснюватися виходячи із розміру плати, визначеної в пунктах 31, 36, 37 накладних, оскільки сторонами погоджено вказаним пунктом договору розмір плати за перевезення вантажу та позивачем сплачено позивачу вартість перевезення, визначену сторонами в договорі; - відповідачем не доведено за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів відсутність його вини в простроченні доставки вантажів за перевізними документами зазначеними в позовній заяві; - посилання заявника не те, що позивачем не понесено в зв`язку з несвоєчасною доставкою збитків, не є тією достатньою обставиною, що дає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2019р. постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі; справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 29.10.2019р. о 12:30 год. Також ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2019р. було відмовлено у поновленні процесуального строку на подання відповіді на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2019р., відкладено підготовче засідання на 19.11.2019р. об 10:30 год.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019р. продовжено підготовче провадження до 29.12.2019р., відкладено підготовче засідання на 12.12.2019р. об 10:30 год.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.12.2019р. о 10:30 год.

У судовому засіданні 19.12.2019р. оголошено перерву до 19.12.2019р. о 14:10 год.

У судове засідання 19.12.2019р. після перерви з`явився представник позивача, представник відповідача у судове засідання після перерви не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про відкладення розгляду справи наявне в матеріалах справи.

Представник позивача у судовому засіданні 19.12.2019р. виклав зміст позовних вимог, навів доводи в їх обґрунтування; звернув увагу на обставини, викладені у відповіді на відзив та письмових поясненнях позивача.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі, а також представником позивача у судовому засіданні 19.12.2019р. наголошено на тому, що ними повідомлені суду всі обставини та долучені до матеріалів справи всі докази, необхідні для правильного вирішення спору.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 19.12.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору надання послуг, строк дії договору, факт надання послуг за договором, наявність перевізних документів - залізничних накладних, наявність або відсутність прострочення термінів доставки вантажу, вартість спірних перевезень, правомірність здійснення розрахунків заявленого до стягнення штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи 15.02.2018р. між позивачем - Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", як замовником, та відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", як перевізником, було укладено договір про надання послуг №10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 (далі - Договір, а.с.15-25), відповідно до умов якого предметом Договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1. Договору).

Перевезення - це послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно (пункт 1.2. Договору).

Згідно з пунктом 1.3. Договору, надання послуг за Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Пунктом 2.3.2. Договору передбачено, що перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС Месплан, доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані із перевезенням вантажів, перелік яких визначається в додатках до цього Договору.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ" або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії Договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей Договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (пункт 12.1. Договору).

Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Так, в рамках вказаного договору відповідачем надавалися позивачу послуги залізничного перевезення вантажів.

При цьому, як вказує позивач, під час здійснення перевезень вантажів протягом січня-лютого 2019 року відповідачем на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних №№ 40954380, 40858698, 40831216, 40975799, 40975823, 40978819, 40978827, 40978835, 40978843, 40990350, 41006461, 41006487, 41006495, 41084658, 41096660, 41108200, 41108218, 41093642, 41259524, 41274481, 41119017, 41049180, 41136334, 41158338, 41159906, 41161217, 41176405, 41179771, 41206434, 41231598, 41300211, 41347410, 40959025, 40961708, 40963167, 40963175, 40975146, 40975161, 40975179, 40975187, 41321118, 41139858, 41049859, 41263112, 41082900, 41082926, 41082934, 41082942, 41082959, 41082967, 41093592, 41093626, 41083239, 41083247, 41397027, 41662164, 41662172, 41662180, 41662198, 41662206, 41680356, 41680364,41680372, 41680380, 41455536, 41475435, 41485947, 41485954, 41502907, 41502915, 41520651, 41605585, 41738162, 41738170, 41738188, 41738196, 41738204, а саме: вантаж доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу).

Отже, позивач, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, що передбачені статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у загальному розмірі 154 335 грн. 97 коп. Відповідач з розміром штрафу не погоджується, що і є причиною спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є одержувачем за всіма транспортними накладними, які є у матеріалах справи.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.201р. №138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011р. за №765/19503, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно зі статтею 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200, 150 км відповідно.

Пунктом 2.1. вказаних Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

- 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що протягом січня-лютого 2019 року на адресу позивача (одержувача) надійшли вагони за залізничними накладними №№ 40954380, 40858698, 40831216, 40975799, 40975823, 40978819, 40978827, 40978835, 40978843, 40990350, 41006461, 41006487, 41006495, 41084658, 41096660, 41108200, 41108218, 41093642, 41259524, 41274481, 41119017, 41049180, 41136334, 41158338, 41159906, 41161217, 41176405, 41179771, 41206434, 41231598, 41300211, 41347410, 40959025, 40961708, 40963167, 40963175, 40975146, 40975161, 40975179, 40975187, 41321118, 41139858, 41049859, 41263112, 41082900, 41082926, 41082934, 41082942, 41082959, 41082967, 41093592, 41093626, 41083239, 41083247, 41397027, 41662164, 41662172, 41662180, 41662198, 41662206, 41680356, 41680364,41680372, 41680380, 41455536, 41475435, 41485947, 41485954, 41502907, 41502915, 41520651, 41605585, 41738162, 41738170, 41738188, 41738196, 41738204 (далі разом - накладні) (а.с.26-117).

Наведені накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення спірного вантажу, яка фактично була укладена між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Судом встановлено, що накладні містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

За вимогами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (пункт 8 Правил).

При подаванні вагонів під вивантаження засобами вантажоодержувача на місця загального користування, передача їх провадиться безпосередньо на місцях вивантаження і засвідчується підписами представників станції і одержувача в пам`ятці про подавання/забирання вагонів (абзац 1 пункту 10 Правил).

Також, позивачем дотримано вимоги статті 136 Статуту залізниць України, якими встановлюється можливість подання позовів до залізниць у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, зокрема, від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу (пункт "д" абзацу 2 статті 134 Статуту залізниць України).

Відповідно до статті 916 Цивільного кодексу визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами; якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата; плата за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти, що здійснюється транспортом загального користування, визначається за домовленістю сторін, якщо вона не встановлена тарифами, затвердженими у встановленому порядку; пільгові умови перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти транспортом загального користування можуть встановлюватися організацією, підприємством транспорту за їх рахунок або за рахунок відповідного бюджету у випадках, встановлених законом та іншими нормативно-правовими актами; робота та послуги, що виконуються на вимогу власника (володільця) вантажу і не передбачені тарифами, оплачуються додатково за домовленістю сторін; перевізник має право притримати переданий йому для перевезення вантаж для забезпечення внесення провізної плати та інших платежів, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами або не випливає із суті зобов`язання.

Дослідивши розрахунок штрафу, здійснений позивачем, та доданий до позовної заяви (а.с.118-119), суд вважає його частково необґрунтованим з огляду на такі обставини.

Як було вказано вище, у статті 41 Статуту визначено, що вантаж вважається доставленим вчасно, якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки; пунктом 8 Правил видачі вантажів передбачено, що датою фактичної видачі вантажу вважається дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування.

В пунктах 2, 10 Правил видачі вантажів передбачено, що крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов`язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення. Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Реєстрація повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді здійснюється у книзі повідомлень за встановленою формою. При подаванні вагонів під вивантаження засобами вантажоодержувача на місця загального користування, передача їх провадиться безпосередньо на місцях вивантаження і засвідчується підписами представників станції і одержувача в пам`ятці про подавання/забирання вагонів. При подаванні вагонів на під`їзні колії передача їх провадиться в місцях, установлених договорами про подавання й забирання вагонів або договорами про експлуатацію під`їзної колії, і засвідчується підписами представників станції й одержувача в пам`ятці про подавання/забирання вагонів.

Як вбачається з матеріалів справи:

- вагони, які перевозилися за накладними №№ 40975823 (а.с.33), 40975799 (а.с.31) було одержано вантажоодержувачем 03.02.2019 (графа 53 накладних), отже датою фактичної видачі вантажу за ними є саме 03.02.2019, а не 04.02.2019, як вказує позивач;

- вагони, які перевозилися за накладними №№ 41300211 (а.с.67), 41347410 (а.с.69) було видано вантажоодержувачу 12.02.2019 (пам`ятка про подавання вагонів №467, а.с. 182), отже датою фактичної видачі вантажу за ними є саме 12.02.2019, а не 13.02.2019, як вказує позивач;

- вагон №56951833, який перевозився за накладною №41263112 (а.с.81) було видано вантажоодержувачу 14.02.2019 (пам`ятка №494 про подавання вагонів, а.с. 180), отже датою фактичної видачі вантажу за цією накладною є саме 14.02.2019, а не 15.02.2019, як вказує позивач;

- вагон №66713082, який перевозився за накладною №41093642 (а.с. 53) було видано вантажоодержувачу 08.02.2019р. (пам`ятка №420 про подавання вагонів, а.с. 181), отже датою фактичної видачі вантажу за цією накладною є саме 08.02.2019, а не 09.02.2019, як вказує позивач.

Таким чином, позивачем неправильно було визначено термін доставки вантажів за вказаними накладними, внаслідок чого неправомірно розраховано та заявлено до стягнення штраф у загальній сумі 6 396 грн. 30 коп., у тому числі :

- за накладною № 40975823 від 27.01.2019р., видача вантажу одержувачу 03.02.2019, норма доставки: 3 доби (2 доби на відстань 201 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям), факт: 6 діб. прострочення - 3 доби, за що штраф згідно зі статтею 116 Статуту становить 20% (6 191 грн. 00 коп. * 20% = 1 238 грн. 20 коп.); позивачем за накладною №40975823 заявлено штраф 1 857 грн. 30 коп. (30% від провізної плати), надлишок у розмірі 619 грн. 10 коп. заявлено неправомірно;

- за накладною №40975799 від 27.01.2019, видача вантажу одержувачу 03.02.2019, норма доставки 3 доби (2 доби на відстань 201 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям), факт: 6 діб., прострочення - 3 доби, за що штраф згідно зі статтею 116 Статуту становить 20% (18 573 грн. 00 коп. * 20% = 3 714 грн. 00 коп.); позивачем за накладною № 40975799 заявлено штраф 5 571 грн. 90 коп. (30% від провізної плати), надлишок у розмірі 1 857 грн. 30 коп. заявлено неправомірно;

- за накладною №413000211 від 06.02.2019, видача вантажу одержувачу 12.02.2019 о 14-20 год.; норма доставки 3 доби (2 доби на відстань 201 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям; факт: 5 діб; прострочення - 2 доби, за що штраф згідно зі статтею 116 Статуту становить 10%, у даному випадку: 12 382 грн. 00 коп. * 10% = 1 238 грн. 20 коп; позивачем за накладною №41300211 заявлено штраф 2 476 грн. 40 коп. (20% від провізної плати), надлишок у розмірі 1 238 грн. 20 коп. заявлено неправомірно;

- за накладною №41347410 від 08.02.2019; видача вантажу одержувачу 12.02.2019; норма доставки: 3 доби (2 доби на відстань 201 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям); факт: 5 діб; прострочення - 2 доби, за що штраф згідно зі статтею 116 Статуту становить 10%, у даному випадку: 6 191 грн. 00 коп. * 10% = 619 грн. 10 коп.; позивачем за накладною №41347410 заявлено штраф 1 238 грн. 20 коп. (20% від провізної плати), надлишок у розмірі 619 грн. 10 коп. заявлено неправомірно;

- за накладною №41093642 від 31.01.2019; видача вантажу вантажоодержувачу 08.02.2019р., норма доставки 5 діб (4 доби на відстань 743км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям); факт: 7 діб; прострочення - 2 доби, за що штраф згідно зі статтею 116 Статуту становить 10%, у даному випадку:10 313 грн. 00 коп. * 10% = 1 031 грн. 30 коп.; позивачем за накладною №41093642 заявлено штраф 2 062 грн. 60 коп. (20% від провізної плати), надлишок у розмірі 1 031 грн. 30 коп. заявлено неправомірно;

- за накладною №41263112 від 05.02.2019, видача вантажу одержувачу 14.02.2019, норма доставки: 5 діб (4 доби на відстань 743 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям); Факт: 8 діб, прострочення - 3 доби, за що штраф згідно зі статтею 116 Статуту становить 20%, у даному випадку: 10 313 грн. 30 коп. * 20% = 2 062 грн. 60 коп.; позивачем за накладною №41263112 заявлено штраф 3 093 грн. 90 коп. (20% від провізної плати), надлишок у розмірі 1 031 грн. 30 коп. заявлено неправомірно.

Також, відповідно до пункту 2.9. Правил обчислення строків доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача; про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Як вбачається написи про збільшення термінів доставки вантажу за накладними №№41093642, 41263112, 41738204, 41738196, 41738188, 41738170, 41738162 у графі 49 не містять відомостей про затримку вантажу з вини відправника чи одержувача, тобто не з вини залізниці. До того ж такі написи не завірені підписами працівника залізниці. Тому такі написи не можуть свідчити про збільшення терміну доставки вантажу.

Крім того, судом враховано, що штраф за прострочення доставки вантажу розраховується від розміру плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника, що передбачена пунктом 3.2 Договору, та складається з: - плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника, - компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього Договору та - плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки, які зазначено у графах 31, 36 та 37 залізничних накладних, а разом у графі 34 залізничних накладних.

При цьому відповідно до частини 1 статті 916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Тому суд вважає, що саме умовами укладеного між сторонами Договору визначено розмір плати за перевезення, від якої в подальшому може здійснюватися нарахування штрафу за прострочення доставки вантажу залізницею.

Отже, здійснений позивачем розрахунок штрафу визнається судом обґрунтованим в сумі 147 939 грн. 97 коп.

Що стосується заявленого відповідачем зменшення розміру штрафу, суд не вбачає підстав для такого зменшення з огляду на таке.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

Посилання відповідача на те, що Придніпровську залізницю включено до переліку підприємств, які мають істотне стратегічне значення для економіки та безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.201р.5 № 83, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності. При цьому, організаційна форма підприємства відповідача, в даному випадку засновником якого є держава в особі Кабінету Міністрів України, не впливає на те, що відповідач є таким самим учасником господарських відносин та суб`єктом господарювання, як і позивач та на нього, відповідно, розповсюджуються ті самі норми права, що регулюють спірні відносини, в даному випадку щодо відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, що мало місце у цій справі.

Інші заявлені доводи відповідача також не є виключними обставинами для зменшення розміру заявленого штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2019 № 910/9765/18, постановах Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2019 № 904/3988/18 та від 29.05.2019 № 904/5943/18.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру штрафу, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про зменшення штрафу.

Відповідно до частин 1 статей 74 та 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 219 грн. 10 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 192, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72; ідентифікаційний код 00191230) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; ідентифікаційний код 40081237) про стягнення 154 335 грн. 97 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; ідентифікаційний код 40081237) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72; ідентифікаційний код 00191230) 147 939 (сто сорок сім тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) грн. 67 коп. - штрафу за прострочення доставки вантажів та 2 219 (дві тисячі двісті дев`ятнадцять) грн. 10 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України

28.12.2019р.