РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.11.2019Справа № 910/9936/19

За позовом Військової частини НОМЕР_1 м. Харкова

до Товариства з обмеженою відповідальністю Еверест Лімітед м. Києва

про стягнення неустойки, ціна позову 1696438,65 грн.

Cуддя Паламар П.І.
Секретар судового засідання Радецька Ю.О.
Представники:
від позивача: Печенізький О.С.,

від відповідача: Пастухов Ю.В.

СУТЬ СПОРУ :

у липні 2019 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що всупереч умов укладеного між ним і відповідачем державного контракту на виконання робіт за державним оборонним замовленням № 804 від 22 грудня 2017 р. останній прострочив виконання ремонту з дооснащення обладнання двох одиниць військової техніки на 181 день.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 1223328,32 грн. пені та 473110,33 грн. штрафу, передбачених п. 48 контракту, а також покласти на відповідача понесені ним по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на неможливість виконання зобов`язання внаслідок прострочення позивача, який порушив обов`язки щодо передачі для ремонту виробів у придатному стані. Також вказував, що у процесі виконання контракту позивач 20 червня 2018 р. змінив технічне завдання, яким були істотно змінені передбачені контрактом роботи з виконання ремонту техніки, що спричинило зміну строків виконання цих робіт. Посилався на неможливість виконання зобов`язання у передбачені строки внаслідок форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили). Заявив про зменшення на підставі ст. 233 ГК України розміру заявлених позивачем штрафних санкцій.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено державний контракт на виконання робіт за державним оборонним замовленням № 804 від 22 грудня 2017 р., згідно з умовами якого відповідач (виконавець) зобов`язався за завданням позивача (замовника) виконати роботи по ремонту з дооснащенням обладнання військової техніки позивача, код згідно ДК 021:20-0 Послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення за орієнтованою ціною 6758718,97 грн. в обсягах та в строки, зазначеними у календарному плані виконання робіт (додаток № 1 до контракту), що є невід`ємною частиною договору, а позивач передати вироби для проведення ремонту, після його проведення прийняти їх та оплатити вартість робіт на умовах договору.

Строк дії контракту відповідно до умов п.п. 35, 40 контракту встановлений з моменту його підписання сторонами до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, датою закінчення контракту є дата підписання акту здачі-приймання виконаних робіт, але не пізніше 21 вересня 2018 р.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявною у матеріалах справи копією указаного контракту.

Таким чином, між сторонами у справі виникли відносини з договору підряду, врегульовані гл. 61 ЦК України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до умов п. 43 контракту замовник зобов`язаний передати виконавцю за адресою, визначеною виконавцем, військове майно, передбачене контрактом для виконання робіт не пізніше 30 календарних днів з моменту його укладення.

Наявним у матеріалах справи актом прийому-передачі військового майна від 12 січня 2018 р. стверджується факт своєчасної передачі позивачем у ремонт відповідачу обох передбачених контрактом виробів.

Посилання відповідача на порушення позивачем обов`язку щодо передачі виробів у придатному стані суперечать наявним у справі доказам та умовам п. 58 контракту, якими встановлені наслідки неможливості виконання зобов`язання з ремонту виробів.

При цьому, доказів відмови відповідача від проведення ремонту виробів у зв`язку з їх не ремонтопридатністю суду не надано.

З урахуванням умов календарного плану на виконання робіт (додаток № 1 до контракту) загальний строк виконання робіт з ремонту обладнання військової техніки встановлений з 1 січня до 21 вересня 2018 р., тобто 8 місяців 21 день.

Згідно з п. 3 контракту обсяг, кількість та якість обладнання, яке має бути відремонтоване з дооснащенням, повинно відповідати вимогам технічних завдань, затверджених замовником (додатки №№ 4, 5 до контракту).

З матеріалів справи слідує, що під час передачі виробів у ремонт було встановлено наявність істотних недоліків їх конструкції, про що складено відповідний акт, також позивачем не було надано технічну документацію на вироби.

Це підтверджується поясненнями сторін, рішенням господарського суду м. Києва від 8 травня 2019 р. у справі 910/14619/18, яке набрало законної сили.

У силу вимог ст. 75 ГПК України зазначені обставини не потребують повторного доказування.

Невідповідність фактично переданих виробів визначеним контрактом характеристикам унеможливлювала виконання робіт за контрактом у межах, визначених технічними завданнями.

Згідно вимог ст. 847 ЦК України підрядник зобов`язаний своєчасно попередити замовника про недоброякісність або непридатність матеріалу, одержаного від замовника, про те, що додержання вказівок замовника загрожує якості або придатності результату роботи, про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи.

Правові наслідки невиконання замовником вимог підрядника встановлені ст. 848 ЦК України.

При цьому, вказівки про спосіб виконання робіт були змінені замовником лише 20 червня 2018 р. після укладання доповнень № 1 до технічних завдань до контракту.

Лише після цього стало можливим належне виконання відповідачем робіт за контрактом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно вимог ч.2 ст. 613 ЦК України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Таким чином, відповідач набув права відстрочити виконання свого зобов`язання на час прострочення позивача щодо зміни технічного завдання.

Виходячи з наведеного та умов контракту щодо строку виконання робіт відповідач зобов`язаний був виконати ремонт виробів протягом 8 місяців та 21 дня після 20 червня 2018 р., тобто не пізніше 13 березня 2019 р.

Календарним планом (додаток № 1 до контракту) визначено, що зміст зобов`язання полягає у виконанні ремонтних робіт, проведення випробувань виробу та передачі результатів робіт замовнику.

Наявними у матеріалах справи актом випробувань від 28 лютого 2019 р. з актом усунення недоліків від 5 квітня 2019 р., актом випробувань від 8 квітня 2019 р. стверджується, факт виконання відповідачем робіт з ремонту одного виробу 5 квітня 2019 р., іншого 8 квітня 2019 р.

Посилання відповідача на закінчення ремонту першого виробу 28 лютого 2019 р. необґрунтовані, оскільки суперечать змісту акту усунення недоліків від 5 квітня 2019 р.

Відповідно 5 та 8 квітня 2019 р. відремонтовані та випробувані вироби були пред`явлені для прийняття позивачу.

Вищевказаним рішенням господарського суду м. Києва встановлено, що позивач свідомо не сприяв процесу приймання у відповідача результатів робіт за контрактом, що призвело до фактичного затягування строків приймання робіт по кожній з одиниць техніки та підписання акту виконаних робіт в цілому.

Умовами календарного плану передбачено, що прийняття техніки після ремонту проводиться негайно після її випробування.

Доказів наявності правомірних підстав для прийняття техніки в інший строк, поважних причин складання акту виконаних робіт лише 23 квітня 2019 р. суду не надано.

Тому підстави вважати, що відповідач прострочив виконання робіт після 5 та 8 квітня 2019 р. до 23 квітня 2019 р. відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України відсутні.

Доводи позивача з цього приводу суперечать зібраним у справі доказам та встановленим обставинам, тому є необґрунтованими.

Таким чином, відповідач виконав роботи з ремонту одного виробу 5 квітня 2019 р., іншого 8 квітня 2019 р., тобто з простроченням відповідно на 23 та 26 днів.

Доказів виконання робіт за контрактом в установлений строк суду не надано.

Посилання відповідача на те, що прострочення виконання робіт сталося внаслідок непереборної сили, є необґрунтованими, оскільки наданою до матеріалів справи довідкою Київської обласної торгово-промислової палати № 90/03.23 від 17 вересня 2018 р. зафіксовано настання таких обставин у контрагента відповідача, що в силу вимог ст. 617 ЦК України не є підставою для звільнення останнього від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до умов абз. 2 п. 48 контракту за порушення строків виконання контракту з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Протоколом погодження орієнтовної ціни на виконання робіт за контрактом підтверджується, що вартість ремонту першого виробу, відремонтованого 5 квітня 2019 р., становить 3299999,96 грн., іншого, відремонтованого 8 квітня 2019 р., 3458719,01 грн.

Враховуючи викладене позивач набув права вимагати від відповідача за прострочення виконання робіт за контрактом сплати пені у загальному розмір 165862,69 грн. виходячи з наступного розрахунку:

період простроченнярозмір простр. сум, грн.тривалість прострочення, дн.розмір процентів, %Пеня, грн.
14.03.19-05.04.193299999,96230,175900
14.03.19-08.04.193458719.01260,189926,69
разом:165862,69
За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 624 ЦК України підлягає стягненню 165862,69 грн. пені.

Оскільки прострочення виконання робіт не перевищило тридцять днів, то у позові про стягнення 473110,33 грн. штрафу слід відмовити.

З урахуванням встановлених обставин стану виконання спірного зобов`язання, тривалості прострочення підстави для зменшення на підставі ст. 233 ГК України заявленої до стягнення неустойки відсутні.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Військової частини НОМЕР_1 м. Харкова задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Еверест Лімітед (03170, м. Київ, вул. Перемоги, 9-А, код 38980356) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) 165862,69 грн. пені, 2487,94 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 25 листопада 2019 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар