ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Черкаси справа № 925/1038/19
Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.М., за участі представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від першого відповідача: Чигирик В.І., ОСОБА_1 - за довіреностями;
від другого відповідача: Гончарук В.Г. - за довіреністю;
від третьої особи Перепелиця А.Л. : не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України (м. Київ) до військової частини НОМЕР_1 (м. Черкаси) та до Військової частини НОМЕР_2 (м. Черкаси) про стягнення 20 465,42 грн.

ВСТАНОВИВ:
Заявлено позов про стягнення з відповідача шкоди в порядку регресу в розмірі 20 465,42 грн. за наслідками пошкодження транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди (19 865,42 грн. виплата страхового відшкодування та 600,00 грн. вартість послуг аварійного комісара (експерта)).
Справа розглядається з переходом загальне позовне провадження за ухвалою від 02.10.2019.
Ухвалою від 02.10.2018 (а.с. 85-88) залучено в якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 та третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , водія військового автомобіля, яким спричинено ДТП.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, направленими суду клопотаннями від 09.10.2019( а.с.106-107), від 28.10.2019 (а.с. 121-122), від 14.11.2019 ( а.с. 170-171) від 05.12.2019 ( а.с. 192-193) просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Перший відповідач проти позову заперечує через безпідставність та необґрунтованість, про що надав суду відзив на позов ( а.с. 69-72).
Другий відповідач також заперечив проти позову, просить суд виключити військову частину НОМЕР_2 м. Черкаси зі складу відповідачів та залучити до співвідповідачів військову частину НОМЕР_3 м. Нікополь, оскільки на момент вчинення ДТП 02.02.2017 транспортним засобом володіло і розпоряджалося інше військове формування - В/Ч - НОМЕР_3 і саме воно повинно нести відповідальність за позовом ( а.с. 143-147).
У відповіді на відзив (а.с. 177-180) позивач заперечив проти доводів другого відповідача та вказав, що відповідно до довідки з поліції (форма-2) та копії протоколу про адміністративне правопорушення, транспортний засіб належить військовій частині НОМЕР_2 (п/п НОМЕР_4 ), а водій ОСОБА_2 є військовослужбовцем даної військової частини. З цих підстав саме військова частина НОМЕР_2 повинна відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу.
Третя особа в судове засідання жодного разу не з`явилась, явка обов`язковою не визнавалась, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
У відповідності до ст.ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення лише стосовно Військової частини НОМЕР_2 , виходячи з такого:
Між сторонами виникли відносини застосування права зворотної вимоги у режимі регресу, особливостями якого є такі ознаки:
- застосовується за договором страхування цивільно-правової відповідальності;
- одне зобов`язання замінює собою інше, тобто виникає нове зобов`язання, при цьому переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається;
- зобов`язання виникає стосовно вузького кола осіб;
- перебіг строку позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання з моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування;
- регулюється загальними нормами цивільного права, зокрема статтею 1191 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2017 по справі № 206/804/17 (а.с. 33) встановлено, що 02.02.2017 об 11 год. 14 хв. водій ОСОБА_2 у м. Дніпро перебуваючи на вул. Рощинська, біля будинку 51, керував автомобілем УРАЛ 4320, державний номер НОМЕР_5 , не дотримавшись безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом АС 4396295 ШД, державний номер НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків.
З вказаної постанови суду вбачається, що незважаючи на лише часткове визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 103565 (а.с. 32), довідкою Нацполіції України № 513269 про дорожньо-транспортну пригоду ( а.с. 30-31).
Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961- IV (далі - Закон України № 1961-IV), вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961 -IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
На виконання вимог Закону України № 1961-IV цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована і доказів про протилежне у справу не подано.
Цивільно-правова відповідальність потерпілої особи була застрахована в ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» згідно полісу № ЛІ/9391410( а.с. 28).

Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі - МТСБУ, Позивач) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
У відповідності до п. 41.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Постраждалий в ДТП автомобіль НОМЕР_6 належить Комунальному закладу "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ (а.с. 48).

Згідно автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 15-02-17-1В ( а.с. 34-40) виконаного приватним підприємцем Якименко Р.Н. та складений 21.03.2017 встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу НОМЕР_7 ШД державний номерний знак НОМЕР_6 становить 20 724,47 грн.
У звіті підставою для оцінки вказано договір № 11 від 01.01.2013 між ТОВ "УЕЦ "Експерт-Сервіс-Авто" з МТСБУ, згідно із дорученням МТСБУ по справі № 39438 про проведення оцінки колісного транспортного засобу між замовником ТОВ "УЕЦ "Експерт-Сервіс-Авто" та виконавцем ФОП Якименко Р.Н.

З доводів представника позивача вбачається, що 26.07.2018 позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 19 865,42 грн. на користь власника постраждалого автомобіля КЗ "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня", що підтверджується платіжним дорученням № 10 від 26.07.2017 ( а.с 54).
Виплати здійснені на підставі довідки МТСБУ № 1 від 13.07.2017 та наказу від 25.07.2017 № 6089 з посилання на виплату по справі № 39438 та цей наказ (а.с. 52).
Також платіжним дорученням № 72рв від 29.03.2017 позивачем на користь ТОВ "Експерт-Сервіс-Авто" сплачено 600,00 грн. з призначенням як оплату послуг аварійного комісара по справі № 39438 т.з. НОМЕР_6 (а.с. 53).
Обґрунтованість виплачених сум відповідачами не оспорюється.

26.07.2017 Моторне (транспортне) страхове бюро України направило ОСОБА_2 лист № 3.1-05/17753 (а.с. 55) з пропозицією у добровільному порядку компенсувати МТСБУ вищезазначені витрати в розмірі 20 465,42 грн., проте лист залишений без відповіді.

Згідно п. 39.1. ст. 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Згідно п. 39.2.1. ст. 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Згідно п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, в т.ч. у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позивач є належною особою, що здійснила страхове відшкодування власнику потерпілого в ДТП автомобіля і і тому має право на відшкодування понесених витрат з винної особи в порядку регресу.
Згідно п. 38.2.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до:
- до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (інваліди) ;
- до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій;
- до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов`язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом.
Право вибору особи, яка буде відшкодовувати вартість завданої шкоди належить позивачу. Примусити позивача до пред`явлення позову лише стосовно певної особи неможливо, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. ст. 1166, 1172 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Вказані норми чинного законодавства (1166, 1172, 1191 ЦК України) дають право позивачу на стягнення з винної особи як виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, так і оплати вартості послуг аварійного комісара (експерта), яким складено висновок автотоварознавчого дослідження для встановлення розміру відновлювального ремонту постраждалого автомобіля.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2017 по справі № 206/804/17 встановлено вину водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Вину у скоєному водієм визнано частково.
У відповідності до роз`яснення п. 2. постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" --- шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
ДТП, в якому постраждав автомобіль КЗ "Дніпропетрвоська клінічна психіатрична лікарня" НОМЕР_6 було спричинено саме військовим автомобілем Урал 4320, а тому за завдану ним шкоду повинна нести відповідальність військова частина незалежно від вини водія.
Згідно ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України" .... майно, закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.
Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.
Відповідачі не вказали суду на положення чинного законодавства, які б визначали виключну відповідальність держави за шкоду, завдану військовим автомобілем в результаті ДТП. В такому випадку належним відповідачем був би відповідний орган Держказначейства, а військові частини лише третіми особами.
Оскільки позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 19 865,42 грн. платіжним дорученням № 10 від 26.07.2017 (а.с. 54), та 600 грн. послуг аварійного комісара згідно платіжного доручення № 72рв від 29.03.2017 (а.с. 53), то право на стягнення цих коштів в порядку регресу у позивача виникло з цих дат. З цих же дат починається і перебіг трирічного строку позовної давності для стягнення спірних коштів.

З приводу належного відповідача у справі судом встановлено наступне:
Належним є відповідач, за рахунок якого можливе фактичне виконання судового рішення.
Предметом позову є стягнення коштів (шкоди) в порядку регресу як виплати страхового відшкодування та витрат позивача на оплату послуг аварійного комісара (експерта).
Відповідачем ВЧ А 0326 у справу подано довідку від 08.11.2019 № 1588 (а.с. 149) про те, що військову частину польова пошта НОМЕР_4 сформовано 01.08.2015 року ( замінено на 00152071). Відповідно до спільної директиви Міністерства Оборони України та начальника Генштабу Збройних Сил України від 26.04.2017 року, з 01.07.2017 внесено зміни до умовного найменування військової частини - ВЧ польова пошта В 5975 замінено на ВЧ НОМЕР_8 з кодом .
В подальшому відповідно до спільної директиви Міністерства Оборони України та начальника Генштабу Збройних Сил України від 06.10.2018 року з 01.11.2018 внесено зміни до умовного найменування військової частини - ВЧ НОМЕР_8 замінено на ВЧ НОМЕР_2 з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_9 ( АДРЕСА_1 ).
Також в цій довідці вказано, що до 01.04.2019 ВЧ НОМЕР_2 знаходилася на фінансовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_10 .

Про перебування ВЧ НОМЕР_2 на фінансовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_10 вказував також і представник ВЧ НОМЕР_2 для доведення того, що належним відповідачем повинна бути саме ВЧ НОМЕР_10 .
Однак суд погоджується із запереченням представника ВЧ НОМЕР_10 про те, що перебування на фінансовому забезпеченні (фактично йде мова про фінансування потреб ВЧ НОМЕР_2 через ВЧ НОМЕР_10 ) не виключає можливості ВЧ НОМЕР_2 , як самостійної юридичної особи, нести майнову відповідальність за заподіяну шкоду за рахунок свого цільового фінансування, яке лише виділяється через ВЧ НОМЕР_10 , яка має банківські рахунки та бухгалтерію.
Згідно наявної у справі довідки Міністерства Оборони України № 91/18 (а.с. 150) ВЧ НОМЕР_2 має ідентифікаційний код НОМЕР_9 та правовий статус юридичної особи.
З 01.04.2019 року ВЧ НОМЕР_2 має бюджетні рахунки, що підтверджується повідомленням про відкриття рахунків (а.с. 151).

Згідно Атестату № 2/70 військової частини польова пошта НОМЕР_4 (а.с. 74) та технічної документації на автомобіль (а.с. 140) саме за цією військовою частиною (яка в подальшому отримала назву ВЧ НОМЕР_2 - а.с. 115,116) закріплено автомобіль ш. № 202110 Урал 4320-1012 номерний знак НОМЕР_5 , яким скоєно ДТП.
Суд відхиляє доводи представника ВЧ НОМЕР_2 про те, що вказаний автомобіль Урал на час скоєння ДТП був направлений у іншу військову частину (А 2110 м. Нікополь - а.с. 143-147 та 159-163), яка несе за автомобіль повну відповідальність і тому саме ця військова частина повинна відповідати перед позивачем.
Суд виходить з того, що згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У справу не надано доказів, що перебування автомобіля УРАЛ -4320 у володінні військової частини НОМЕР_3 м. Нікополь виникло у цієї військової частини на підставі певного правовового титулу (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо), що свідчить про існування господарських, а не адміністративно-управлінських відносин між двома військовими частинами.
Саме господарські відносини, як правова підстава володіння майном, в силу ст. 1187 ЦК України дає можливість стягнення відшкодування з володільця автомобіля за завдану шкоду.
Перенаправлення автомобіля в другу військову частину для виконання певних завдань за наказом командира військової частини є адміністративним розпорядження, а не господарськими відносинами, які змінюють речове право на майно.
Тому суд не погоджується із доводами представника другого відповідача про те, що належним відповідачем у справі є лише військова частина НОМЕР_3 м. Нікополь.

Позивач просить стягнути в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою позивачем страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди з належного відповідача в розмірі 19 865,42 грн. та 600,00 грн. витрат на послуги аварійного комісара.
В ході підготовчого провадження відповідачі-військові частини не ставили питання про незгоду із розміром визначеного відновлювального ремонту автомобіля і не просили призначити у справі експертизу для визначення іншої вартості ремонту.
Тому відповідачами в ході розгляду справи не надано ніяких належних і допустимих доказів на спростування визначеного позивачем розміру завданої шкоди та доказів на її підтвердження.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою позивачем страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 19 865,42 грн. та 600,00 грн. витрат на послуги аварійного комісара, підлягають до задоволення лише щодо Військової частини НОМЕР_2 , ці вимоги є належно обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Спір не врегульовано, борг за позовними вимогами добровільно не сплачено.
У позові до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 слід відмовити повністю, як до неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, при задоволенні позову судові витрати покладаються на відповідача А0326 повністю, з якої на користь позивача слід стягнути 1921,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю стосовно Військової частини НОМЕР_2 .
Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_9 , АДРЕСА_1 ) на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України (ідентифікаційний код 21647131, м. Київ, Русанівський бульвар, 8) -- 20 465,42 грн. на відшкодування шкоди та 1921,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.
У позові до військової частини НОМЕР_1 відмовити повністю.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 08 січня 2020

Суддя Н.М. Спаських