ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019 справа № 914/64/17

Господарський суд Львівської області в складі колегії суддів:

Головуючий суддя Запотічняк О.Д.,

суддя Галамай О.З.,

суддя Синчук М.М.,

за участю секретаря судових засідань Кравець О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальний Бізнес-Парк", м. Львів,

до відповідача-1: Рава-Руської міської ради, м.Рава-Руська,

до відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Лявтошлягера Владислава Маряновича,

м. Рава-Руська,

про визнання незаконними рішень Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації.

за участю представників сторін:

від позивача: Косик Т.О.;

від відповідача-1: Лемішко М.І.;

від відповідача-2: Лявтошлягер В.М., Антонів Н.С.

Обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Індустріальний Бізнес-Парк" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Рава-Руської міської ради про визнання незаконними рішень Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду даної справи було визначено суддю Долінську О.З.

Ухвалою від 11 січня 2017 року Господарський суд Львівської області порушив провадження у справі та призначив справу до розгляду на 23 січня 2017 року.

Ухвалою від 23 січня 2017 року суд залучив до участі у розгляді справи відповідача-2 фізичну особу-підприємця Лявтошлягер Владислава Мар`яновича та відклав розгляд справи на 02 лютого 2017 року.

Також ухвалою від 23 січня 2019 року суд задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальний Бізнес-Парк" (вх.№147/17 від 13.01.2017р.) про забезпечення позову, та вжив заходи до забезпечення позову шляхом:

- заборони Фізичній особі - підприємцю Лявтошлягеру Владиславу Мар`яновичу ( АДРЕСА_1 ) вчиняти дії щодо проведення будівельних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_3 що передана йому в оренду згідно Договору оренди земельної ділянки від 22.09.2014 року загальною площею 0,2874 га з кадастровим номером: :01:020:0144, до вирішення по суті справи №914/64/17.

- заборони Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області (79044, м.Львів, вул. Генерала Чупринки, 71) реєструвати декларацію про готовність об`єкту до експлуатації щодо об`єкта адміністративно - побутової будівлі на АДРЕСА_3 до вирішення по суті справи №914/64/17.

У зв`язку із неявкою представника позивача в судове засідання 02 лютого 2017р., суд відклав розгляд справи на 16 лютого 2017р.

У зв`язку із неявкою представника відповідача-1 в судове засідання та для надання сторонам можливості подати додаткові докази по справі, розгляд справи було відкладено на 13 березня 2017 року

У зв`язку із закінченням повноважень як вперше призначеного на посаду судді Долінської О.З., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 13.03.2017р. №163, згідно вимог ст.2-1 ГПК України, 13.03.2017р.було призначено повторний автоматизований розподіл, внаслідок якого справу № 914/64/17 передано для розгляду судді Запотічняк О.Д.

Ухвалою від 13 березня 2017 року суддя Запотічняк О.Д. прийняла справу до свого провадження.

У зв`язку із неявкою представника позивача та представника відповідача-1 в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 28 березня 2017 року.

В судових засіданнях 28 березня 2017 року, 20 квітня 2017 року та 04 травня 2017 року оголошувалась перерва.

В судовому засіданні 11 травня 2017 року розгляд справи було відкладено на 07 червня 2017 року.

Ухвалою від 16 травня 2017 року суд призначив колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 18.05.20149р. для розгляду даної справи було визначено наступний склад колегії суддів:

Головуючий суддя - Запотічняк О.Д., суддя Крупник Р.В., суддя Галамай О.З.

В судовому засіданні 07 червня 2017 року було оголошено перерву до 21 червня 2017 року.

Ухвалою від 21 червня 2017 року суд зупинив провадження у справі та призначив судову експертизу, проведення якої доручив Львівському науково - дослідному інституту судових експертиз.

З метою проведення судової експертизи призначеної ухвалою суду від 21 червня 2017 року, матеріали справи №914/64/17 були скеровані супровідним листом до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Супровідним листом від 31.07.2019р. №3909/3910, Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув Господарському суду Львівської області матеріали справи №914/64/17 з висновком експертизи від 31.07.2019р. №3909-3910.

Згідно витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2019р., у зв`язку із перебуванням у відпустці в період із 19.08.2019р. по 13.09.2019р члена колегії суддів - судді Крупника Р.В., та з метою розгляду питання про поновлення провадження у справі і недопущення порушення процесуальних строків, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого суддю Крупника Р.В. було замінено на суддю Синчука М.М.

Згідно ухвали від 04 вересня 2019 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відповідно до вимог нової редакції Господарського процесуального кодексу України, викладеної у розділі 1 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-У111.

Також суд беручи до уваги, що відпали обставини, які слугували підставою для зупинення провадження у справі, а матеріали справи повернулися на адресу суду із експертної установи, суд поновив провадження у даній справі та призначив її розгляд у підготовчому засіданні на 02 жовтня 2019 року.

Ухвалою суду від 02.10.2019 р. підготовче засідання відкладено на 30.10.2019 р. Проте, у зв`язку із відрядженням судді Галамай О.З., розгляд справи 30.10.2019р. не відбувся.

Ухвалою від 04.11.2019р. суд продовжив строк підготовчого провадження у справі №914/64/17 на 30 днів та відклав підготовче засідання на 06.11.2019 р. У зв`язку із неявкою представника позивача, підготовче засідання було відкладено на 27.11.2019 р.

Ухвалою від 27.11.2019 р. суд закрив підготовче провадження у даній справі та призначив розгляд справи по суті в судовому засіданні на 18.12.2019 р. У зв`язку із неявкою представника позивача, розгляд справи по суті відкладено на 27.12.2019 р.

В судове засіданні 27.12.2019 р. з`явилися представники сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, наданих поясненнях, просив задоволити позов повністю. Представники відповідачів в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили з мотивів, наведених у відзивах на позов. Представник позивача в судовому засіданні подав клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта, виготовленого ТзОВ «СЕРБ» згідно заяви ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк». Представники відповідачів в судовому засіданні щодо задоволення даного клопотання заперечили. Зокрема, зазначили, що дана справа знаходиться на стадії розгляду справи по суті, тому суд не може прийняти такі документи.

Розглянувши клопотання позивача про долучення висновку експерта до матеріалів справи, заслухавши представників сторін, суд зазначає таке.

Ухвалою від 27.11.2019 р. суд закрив підготовче провадження у справі №914/64/17 та перейшов до розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 194 Господарського процесуального кодексу України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Представник позивача ні у поданому 27.12.2019 р. клопотанні, ні в судовому засіданні не навів жодних вагомих обґрунтувань чи доказів неможливості подання таких доказів під час підготовчого провадження.

З огляду на викладене, враховуючи приписи ст. ст. 80, 207 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги заперечення відповідачів, суд дійшов висновку, що клопотання позивача, подане в судовому засіданні з розгляду справи по суті, про долучення до матеріалів справи висновку експерта, не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиції сторін.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТзОВ "Індустріальний Бізнес-Парк" набуло у власність нежитлову нерухомість за адресою АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 24.04.2013 , витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.04.2013р. Попереднім власником даного майна, було ВАТ "Облпаливо", яке як попередній землекористувач, у порядку предбаченому Земельним кодексом України, надало згоду на вилучення з свого користування та передачу земельної ділянки орієнтовною площею 0, 5 га на користь ТзОВ "Індустріальний Бізнес-Парк".

Позивач вважає, що з моменту придбання нежитлової будівлі до нього перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена на тих самих умовах, які були встановлені для попереднього власника нежитлової будівлі ВАТ "Облпаливо".

Однак, частина земельної ділянки у розмірі 0. 2874 га, яка була у користуванні ВАТ "Облпаливо" передана відповідачем №1 в оренду ФОП Лявтошлягеру Владиславу Мар`яновичу згідно договору оренди земельної ділянки від 22.12.2014 р.

Укладенню відповідного договору оренди земельної ділянки, передувало прийняття Рава-Руською міською радою наступних рішень, зокрема:

- № 10 від 30 квітня 2013 року, яким було затверджено матеріали «Детальний план земельної ділянки для будівництва та обслуговування складських приміщень з розвантажувальною платформою (розвантажувального майданчика) по АДРЕСА_3 та надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- № 37 від 03 квітня 2014 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу права оренди на земельних торгах площею 0,2874га для будівництва та обслуговування складських приміщень з розвантажувальною платформою (розвантажувального майданчика) по АДРЕСА_3

- №2 від 05 серпня 2014 року, яким вирішено було вирішено продати право оренди на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 на земельних торгах у формі аукціону.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки Рава-Руська міська рада прийняла вказані рішення та уклала договір оренди без згоди на вилучення земельної ділянки у її землекористувача, такі є незаконними та підлягають скасуванню, а договір відповідно визнанню недійсним.

Заперечення відповідача-1 щодо задоволення позову.

Відповідачем-1 подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечуються. Зокрема, Рава-Руська міська рада стверджує, що на період прийняття рішень Рава-Руською міською радою від 27.04.2012 р. за № 24 "Про оренду за результатами земельних торгів земельної ділянки орієнтовною площею 0, 27 га у м. Рава-Руська по вул . І.Могильницького", рішення від 03.04.2014 р. за № 37 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу права оренди на земельних торгах площею 0, 2874 га для будівництва та обслуговування складських приміщень з розвантажувальною платформою по АДРЕСА_3 Жовківського р-н Львівської області" та від 05.08.2014 р. за № 2 " Про продаж права оренди на земельну ділянку по АДРЕСА_3 на земельних торгах у формі аукціону", дана земельна ділянка перебувала у комунальній власності Рава-Руської міської ради. Зокрема, відповідач 1 звертає увагу на те, що Рава-Руська міська рада не передавала попередньому власнику майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 ПАТ "Облпаливо" у постійне користування чи в оренду земельну ділянку, тому земельній ділянці на якій розміщені вищевказані будівлі кадастровий номер не присвоювався.

Окрім того, відповідач вважає, що тільки після оформлення права власності чи права користування на земельну ділянку виникає спір про право. В даному випадку у позивача не виникло жодного права, про що позивач сам зазначає у позовній заяві.

Заперечення відповідача-2 щодо задоволення позову.

Відповідачем-2 подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечуються в повному обсязі. Відповідач-2 посилається на те, що позивачем не наведено та не подано належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність у ВАТ „Облпаливо" права користування земельною ділянкою площею 0,2874 га з кадастровим номером :01:020:0144, яка знаходиться в АДРЕСА_3 Згідно тверджень самого позивача, в нього також відсутнє право користування земельною ділянкою площею 0,2874га з кадастровим номером :01:020:0144. Позивач не наводить підстав та доказів того, що зміст оспорюваного договору суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам суспільства, його моральним засадам.

Окрім того, відповідач-2 вважає, що оскільки предметом оскарження Позивача є рішення суб`єкта владних повноважень - Відповідача-1, відповідно до КАС України вирішення такого спору відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Як вбачається із матеріалів справи ТзОВ "Індустріальний Бізнес-Парк" набуло у власність нежитлову нерухомість - контору з ваговою розташовану на першому поверсі у двоповерховому цегляному будинку (літ. «А-1»), загальною площею 42,4 за адресою АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 24.04.2013 р. (Том І а.с. 18) , витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.04.2013 р. (Том І а.с. 19).

Підставою виникнення права власності був договір купівлі-продажу від 26.02.2013р. укладений між Відкритим акціонерним товариством «Облпаливо» (продавець) та Приватним підприємством «Укрбудіндустрія» (покупець) зареєстрований у реєстрі за №354 (Том ІІ а.с. 5-6).

Згідно заяви від 30.07.2013 року №30/07/13-6 ВАТ «Облпаливо» надало згоду на вилучення з його користування на користь ТзОВ «Індустріальний Бізнес- Парк» земельної ділянки, яка знаходилась у фактичному користуванні ВАТ «Облпаливо», за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 0,5га., для подальшого оформлення ТзОВ «Індустріальний Бізнес- Парк» права на зазначену земельну ділянку. (Том І а.с. 45).

Згідно листа РВФДМ від 09.04.15р. №11-07-02259 -п.1.8 плану приватизації ЛОДКП «Облпаливо», за підприємством по Рава-Руському паливному складу обліковувалась земельна ділянка площею 0,5га. Однак, посилань на правовстановлюючі документи немає; належних доказів, які б підтверджували право користування ВАТ «Облпаливо» цією земельною ділянкою немає.

28.10.2013 року ТзОВ «Індустріальний Бізнес- Парк» звернулося до Рава-Руської міської ради із заявою №28/10/13-3 про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку для обслуговування нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_3, орієнтованою площею 2,1 га., у зв`язку із набуттям у власність майна, що знаходиться за відповідною адресою. (Том І а.с. 47).

Листом від 28.11.2013 року №2-611/02-08 Рава-Руська міська рада повідомила ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк» про те, що будь-які правовстановлюючі документи, що посвідчували б в установленому законом порядку право користування чи власності на земельну ділянку по АДРЕСА_3 у попереднього власника нежитлових будівель відсутні.

Також у даному листі звернено увагу ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк» про необхідність приведення клопотання про оформлення права на земельну ділянку при набутті права власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_3 а до вимог Земельного кодексу України.

16.12.2013 року ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк» звернулося до Рава-Руської міської ради із уточненою заявою №16/12/13 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення меж) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,5га. в натурі (на місцевості), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, з метою подальшої її передачі в оренду ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк» для обслуговування нежитлових будівель набутих у власність від ВАТ «Облпаливо».

Однак жодних рішень за результатами розгляду відповідної заяви, Рава-Руською міською радою ухвалено не було.

Як встановлено судом, ще до моменту укладення договору купівлі-продажу від 26.02.2013р., на підставі якого позивач набув право власності на нерухоме майно загальною площею 42,4 за адресою: АДРЕСА_3 а, Рава-Руською міською радою було прийнято рішення щодо продажу права оренди на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 на земельних торгах у формі аукціону. Рішенням від 27.04.2012р. №24 (Том І а.с.93) про оренду за результатами земельних торгів земельної ділянки орієнтовною площею0,27га у м.Рава-Руська по вул. Могильницького: - включено в перелік земельних ділянок, які надаватимуться оренду за результатами земельних торгів земельну ділянку орієнтовною площею 0,27га у м.Рава-Руська по вул. І.Могильницького для будівництва та обслуговування складських приміщень з розвантажувальною платформою; - надано дозвіл на розробку детального плану земельної ділянки орієнтовною площею 0.27 га по вул. І. Могильницького у місті Рава-Руська для будівництва та обслуговування складських приміщень з розвантажувальною платформою; - замовлено технічну документацію на розробку детального плану земельної ділянки орієнтовною площею 0,27га по вул. І.Могильницького у місті Рава- Руська для будівництва та обслуговування складських приміщень з розвантажувальною платформою.

Рішенням № 10 від 30 квітня 2013 року (Том І а.с. 182-183)Рава-Руська міська рада затвердила «Детальний план земельної ділянки для будівництва та обслуговування складських приміщень з розвантажувальною платформою (розвантажувального майданчика) по вул. 1.Могильницького, 1 в м.Рава-Руська, Жовківського району Львівської області» та надала дозвіл Виконавчому комітету Рава-Руської міської ради дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,27га. для будівництва та обслуговування складських приміщень з розвантажувальною платформою (розвантажувального майданчика), з метою продажу права оренди на 10 років на земельних торгах.

Рішенням Рава-Руської міської ради №37 від 03 квітня 2014 року (Том І а.с. 20-21), було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу права оренди на земельних торгах площею 0,2874га для будівництва та обслуговування складських приміщень з розвантажувальною платформою(розвантажувального майданчика) по АДРЕСА_3 в м.Рава-Руська Жовківського району Львівської області.

Рішенням Рава-Руської міської ради №2 від 05 серпня 2014 року (Том І а.с. 22), було вирішено продати право оренди на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 на земельних торгах у формі аукціону та затверджено умови продажу .

Згідно протоколу №101 земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки від 22.09.2014р. (Том І а.с. 94), переможцем торгів щодо права оренди терміном на 10 років земельної ділянки несільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, кадастровий номер :01:020:0144 було визначено Фізичну особу-підприємця Лявтошлягера Владислава Маряновича.

22 вересня 2014 року між Рава-Руською міською радою (орендодавець) та ФОП Лявтошлягером Владиславом Мар`яновичем (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки за умовами якого останній отримав у користування строком на 10 років земельну ділянку площею 0,2874га. кадастровий номер :01:020:0144, яка знаходиться за адресою: м.Рава-Руська, вул. Могильницького, 1.

В ході розгляду справи судом призначалась судова експертиза у якій перед експертом ставились наступні питання:

1. Яка площа земельної ділянки необхідна для обслуговування нежитлової будівлі (контора з ваговою) загальною площею 42,4 кв. м., що належить на праві власності ТзОВ "Індустріальний Бізнес-Парк", яка знаходиться за адресою: Львівська область, Жовківський район, місто Рава-Руська, вулиця Могильницького, будинок 1а?

2. Чи площа необхідна для обслуговування нежитлової будівлі (контора з ваговою) загальною площею 42,4 кв.м., що належить на праві власності ТзОВ "Індустріальний Бізнес-Парк", яка знаходиться за адресою: Львівська область, Жовківський район, місто Рава-Руська, вулиця Могильницького, будинок 1а, накладається на земельну ділянку кадастровий номер :01:020:0144?

За результатами проведеної експертизи було складено відповідний висновок від 31.07.2019р. №3909-3910 в якому експертом надано наступні висновки:

- Визначити площу земельної ділянки, що необхідна для обслуговування частини нежитлової будівлі загальною площею 42,4кв.м. (контора з ваговою), що розташована на 1- му поверсі по АДРЕСА_3 належить на праві власності ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк», не надається можливим в зв`язку з відсутністю вихідних даних, які необхідні для проведення розрахунків.

- Встановити чи накладається площа земельної ділянки, що необхідна для обслуговування нежитлової будівлі (контора з ваговою) загальною площею 42,4кв.м., що належить на праві власності ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк», яка знаходиться за ні: Львівська область, Жовківський район, місто Рава-Руська, вулиця Могильницького, 'к 1а, на земельну ділянку кадастровий номер :01:020:0144 не надається можливим.

В описовій частині експерт зазначає, що на основі аналізу наданих на дослідження матеріалів, встановлено, що площа земельної ділянки по вул. Могильницького, 1а в м. Рава-Руська, яка належала ВАТ «Облпаливо» (правонаступник ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк»), була різною (згідно відомостей, що містяться в матеріалах справи площа ділянки становила: 0,5га, орієнтовно 0,5га та орієнтовно 2,1га), її розташування та конфігурація не визначені, будь-які відомості (графічні матеріали) щодо місця розташування та конфігурації земельної ділянки, правовстановлюючі документи, кадастрові плани, технічні звіти чи проекти землеустрою щодо відведення - відсутні. Визначити площу земельної ділянки, що необхідна для обслуговування частини нежитлової будівлі загальною площею 42,4кв.м. (контора з ваговою), що розташована на 1-му поверсі по АДРЕСА_3 та яка належить на праві власності ТзОВ Індустріальний Бізнес-Парк», не надається можливим в зв`язку з відсутністю вихідних даних необхідних для проведення розрахунків. Зокрема експерт звертає увагу на те, що цільове призначення контори з ваговою - нежитлова будівля, що також підтверджується світлокопією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (том 1 а.с.19). Будь-які інші відомості, що стосувалися б частини приміщень будівлі, що знаходяться на 1-му поверсі та необхідність у використанні додаткових будівель та споруд - відсутні.

Позивач вважає, що оскільки Рава-Руська міська рада прийняла вказані рішення від 30.04.2013 р. № 10, від 03.04.2014 р. № 37, та від 05.08.2014 р. № 2 та уклала договір оренди земельної ділянки від 22.09.2014 р. без згоди на вилучення земельної ділянки у її землекористувача, такі є незаконними та підлягають скасуванню, а договір відповідно визнанню недійсним

Оцінка суду.

Суд, проаналізувавши матеріали заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно і об`єктивно оцінивши докази, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України до земельних відносин належать відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

За приписами ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

При цьому, згідно з приписами ст.ст. 142-144 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини 2 статті 55, статті 124 Конституції України.

У такому разі вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України, якщо фактично підставою пред`явлення позовної вимоги є оспорювання прав особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Рава-Руською міською радою прийнято рішення від 30.04.2013 р. № 10, яким затверджено «Детальний план земельної ділянки для будівництва та обслуговування складських приміщень з розвантажувальною платформою (розвантажувального майданчика) по вул. 1.Могильницького, 1 в м.Рава-Руська, Жовківського району Львівської області» та надано дозвіл Виконавчому комітету Рава-Руської міської ради на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,27га. для будівництва та обслуговування складських приміщень з розвантажувальною платформою (розвантажувального майданчика), з метою продажу права оренди на 10 років на земельних торгах.

Рішенням Рава-Руської міської ради від 03.04.2014 р. № 37 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу права оренди на земельних торгах площею 0,2874га для будівництва та обслуговування складських приміщень з розвантажувальною платформою(розвантажувального майданчика) по АДРЕСА_3 в м.Рава-Руська Жовківського району Львівської області.

Рішенням Рава-Руської міської ради від 05.08.2014 р. № 2 вирішено продати право оренди на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 на земельних торгах у формі аукціону та затверджено умови продажу .

Позивач просить визнати нечинними та скасувати вказані рішення.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею є Земельний кодекс України.

А такий спосіб захисту порушеного права, як визнання незаконним із скасуванням правового акту індивідуальної дії, який порушує цивільні права і інтереси, прямо передбачено як ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, так і ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Статтею 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Тобто, саме сукупність умов (суперечність актам чинного законодавства та порушення цивільних прав або інтересів) може бути підставою визнання незаконним та скасування правового акту індивідуальної дії.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не наведено належних та допустимих в розумінні чинного Господарського процесуального кодексу України обґрунтувань та доказів суперечності вказаних рішень Рава-Руської міської ради актам чинного законодавства.

Так, позивач зазначає, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду. Позивач стверджує, що Рава-Руська міська рада всупереч вимогам Земельного кодексу України, прийняла оскаржувані рішення та уклала договір оренди земельної ділянки без згоди на вилучення земельної ділянки у її користувача.

Згідно положень ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Однак, позивачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні будь-які докази (документи) щодо права власності чи права постійного користування ВАТ «Облпаливо» на спірну земельну ділянку площею 0,5 га.

Крім того, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів того, що для обслуговування нежитлової нерухомості загальною площею 42,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 необхідно земельну ділянку площею 0,5 га та, зокрема, земельну ділянку площею 0,2874 га за адресою: АДРЕСА_3

Суд також звертає увагу на те, що нежитлова нерухомість розташована за адресою: АДРЕСА_3 а спірна земельна ділянка, щодо якої приймалися оскаржувані рішення Рава-Руської міської ради та яка передавалася в оренду оскаржуваним договором, знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

Суд вважає за необхідне зазначити, що і у висновку експерта № 3909-3910 судової земельно-технічної експертизи у господарській справі № 914/64/17 вказано, що визначити площу земельної ділянки, що необхідна для обслуговування частини нежитлової будівлі загальною площею 42,4кв.м. (контора з ваговою), що розташована на 1-му поверсі по АДРЕСА_3 належить на праві власності ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк», не надається можливим в зв`язку з відсутністю вихідних даних, які необхідні для проведення розрахунків; встановити чи накладається площа земельної ділянки, що необхідна для обслуговування нежитлової будівлі (контора з ваговою) загальною площею 42,4кв.м., що належить на праві власності ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк», яка знаходиться за адресою: Львівська область, Жовківський район, місто Рава-Руська, вулиця Могильницького, 1а, на земельну ділянку кадастровий номер :01:020:0144 не надається можливим. В описовій частині експерт зазначає, що визначити площу земельної ділянки, що необхідна для обслуговування частини нежитлової будівлі загальною площею 42,4кв.м. (контора з ваговою), що розташована на 1-му поверсі по АДРЕСА_3 та яка належить на праві власності ТзОВ Індустріальний Бізнес-Парк», не надається можливим в зв`язку з відсутністю вихідних даних необхідних для проведення розрахунків. Зокрема експерт звертає увагу на те, що цільове призначення контори зваговою - нежитлова будівля, що також підтверджується світлокопією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (том 1 а.с.19). Будь-які інші відомості, що стосувалися б частини приміщень будівлі, що знаходяться на 1-му поверсі та необхідність у використанні додаткових будівель та споруд - відсутні.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України).

Частиною 3 ст. 124 Земельного кодексу України визначено спеціальний порядок передачі земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, в оренду громадянам та юридичним особам, встановлений ст. 123 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Індустріальний Бізнес- Парк» звертався до Рава-Руської міської ради із заявою від 28.10.2013 року № 28/10/13-3 про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку для обслуговування нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_3, орієнтованою площею 2,1 га., у зв`язку із набуттям у власність майна, що знаходиться за відповідною адресою. (Том І а.с. 47). Листом від 28.11.2013 року №2-611/02-08 Рава-Руська міська рада повідомила ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк» про те, що будь-які правовстановлюючі документи, що посвідчували б в установленому законом порядку право користування чи власності на земельну ділянку по АДРЕСА_3 у попереднього власника нежитлових будівель відсутні. Також у даному листі звернено увагу ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк» про необхідність приведення клопотання про оформлення права на земельну ділянку при набутті права власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_3 а до вимог Земельного кодексу України.

16.12.2013 року ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк» звернулося до Рава-Руської міської ради із уточненою заявою №16/12/13 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення меж) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,5га. в натурі (на місцевості), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, з метою подальшої її передачі в оренду ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк» для обслуговування нежитлових будівель набутих у власність від ВАТ «Облпаливо».

Однак, суд звертає увагу на те, що позивачем до матеріалів справи не долучено графічних матеріалів, на яких зображено місце розташування земельної ділянки та не надано суду жодних правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку.

З огляду на викладене, позивачем не обґрунтовано в чому саме полягало порушення і яких саме прав та інтересів ТзОВ «Індустріальний Бізнес-Парк» у зв`язку із прийняттям Рава-Руською міською радою оскаржуваних рішень, також не доведено належними та допустимими доказами порушення його прав оскаржуваними рішеннями Рава-Руської міської ради.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду чи на момент прийняття судом рішення, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи викладене, беручи до уваги наведені положення законодавства та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання нечинними та скасування рішень Рава-Руської міської ради від 30.04.2013 р. № 10, від 03.04.2014 р. № 37, та від 05.08.2014 р. № 2, не підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 22.12.2014 р., укладеного між Рава-Руською міською радою та Фізичною особою-підприємцем Лявтошлягером Владиславом Мар`яновичем, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 205 Цивільного кодексу України наведено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Законом закріплено презумпцію правомірності правочину: право правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України). З наведеного випливає, що правочин (договір) є правомірним, а отже - дійсним.

Згідно частин 2, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Нормами ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивачем не доведено належними засобами доказування наявність підстав, з якими положення закону пов`язує визнання недійсним правочину.

Оскільки судом не встановлено доведеності підстав для визнання незаконними та скасування рішень Рава-Руської міської ради від 30.04.2013 р. № 10, від 03.04.2014 р. № 37, та від 05.08.2014 р. № 2, на підставі яких було укладено оспорюваний договір, підстави для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 22.12.2014 р. відсутні.

Щодо тверджень відповідача-2 про те, що оскільки предметом оскарження позивача є рішення суб`єкта владних повноважень - відповідача-1, відповідно до КАС України вирішення такого спору відноситься до юрисдикції адміністративного суду, суд зазначає таке.

Визначаючи юрисдикцію спору, суди мають з`ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов`язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Органи місцевого самоврядування можуть бути суб`єктами як приватних, так і публічних правовідносин. Причому правовий статус органів публічної влади визначається виключно нормами публічного права, незалежно від того, які права публічно-правового характеру (цивільні чи публічні) вони мають намір реалізувати.

У відносинах, які склалися між учасниками справи, орган місцевого самоврядування як власник землі вільний у виборі суб`єкта щодо передачі земельної ділянки у приватну власність чи оренду в порядку, визначеному законом, та при цьому не здійснює публічно-владні управлінські функції.

(Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19 червня 2018 року Справа №922/2383/16 Провадження № 12-16гс18).

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Як вбачається з матеріалів справи, виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю розпорядження органом місцевого самоврядування спірною земельною ділянкою.

Враховуючи наведене, у цих правовідносинах Рава-Руська міська рада здійснює функції власника земельних ділянок, та спірні правовідносини є приватноправовими.

Отже, у цій справі існує невирішений спір про право на земельну ділянку, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, беручи до уваги встановлені обставини, враховуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами і тому не підлягають до задоволення.

Ухвалою суду від 23.01.2017 р. у справі № 914/64/17 вжито заходи до забезпечення позову шляхом: заборони Фізичній особі - підприємцю Лявтошлягеру Владиславу Мар`яновичу ( АДРЕСА_1 ) вчиняти дії щодо проведення будівельних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_3 що передана йому в оренду згідно Договору оренди земельної ділянки від 22.09.2014 року загальною площею 0,2874 га з кадастровим номером: :01:020:0144 та заборони Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області (79044, м.Львів, вул. Генерала Чупринки, 71) реєструвати декларацію про готовність об`єкту до експлуатації щодо об`єкта адміністративно-побутової будівлі на АДРЕСА_3 до вирішення по суті справи №914/64/17.

Відповідно до ч. ч. 9, 10 ст. 145 ГПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про скасування заходів забезпечення позову, вжитих відповідно до ухвали Господарського суду Львівської області від 23.01.2017р. у справі № 914/64/17.

Судові витрати.

Відповідно до ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України сплачений судовий збір слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 129, 145, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Скасувати заходи забезпечення позову , вжиті ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.01.2017 р. у справі № 914/64/17.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного

господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 08.01.2020 р.

Головуючий суддя Запотічняк О.Д.

Суддя Галамай О.З.

Суддя Синчук М.М.