ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Дата призначення - - поля не стирати, в поля потрібно ввести дату та час формату "хх.хх.хх" та "хх:хх.
27 грудня 2019 рокуСправа № 921/628/19
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.
розглянув матеріали справи
про визнання недійсними договорів про спільну діяльність
За участі представників:
Позивача: Фольчик А.С.; Стасишин Б.І.
Відповідача: Авдеєнко В.В. - адвокат
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/628/19; призначено у справі підготовче засідання на 19.11.2019.
03.12.2019 в судовому засіданні слідчим ГУНП Тернопільської області Остапчуком Ю.М. надано для огляду в судовому засіданні оригінал додатку № 1 без дати до договору про спільну діяльність від 01.09.1998 року між ТОВ "Аско" та АТЗТ "Автотехсервіс"
В судовому засіданні 03.12.2019 було оголошено перерву до 10.12.2019.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 10.12.2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 921/628/19 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 27 грудня 2019 року.
В судовому засіданні представники позивача підтримали позовну заяву, просили визнати недійсним договір про спільну діяльність від 01.09.1998 між ТОВ "Аско" та АТЗТ "Автотехсервіс" в редакції договору із зміненим п.2, де замість обов"язку ТОВ "Аско" "передати для цілей спільної діяльності право користування земельною ділянкою в м.Тернопіль по вул. Микулинецькій, 40" зазначено обов"язок "після прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об"єкту, право власності та розпорядження об"єктом (майно АЗС) переходить до АТЗТ "Автотетехсервіс"; визнати недійсним договір про спільну діяльність від 01.09.1998 між ТОВ "Аско" та АТЗТ "Автотехсервіс" в редакції договору із зміненим п.4, де наявний підпункт 4.5, яким передбачено, що побудоване спільне майно (автозаправочна станція) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту вводу майна в експлуатацію переходить на баланс АТЗТ "Автотехсервіс"; визнати недійсним додаток № 1 без дати до договору про спільну діяльність від 01.09.1998 між ТОВ "Аско" та АЗТЗ "Автотехсервіс", за умовами якого Сторона-2 сплачує Стороні-1 частку, яка складає 10% і майно залишається за Стороною-2, частка майна якого складає 100%.
Представник відповідача в судовому засіданні 27.12.2019 року проти позовних вимог заперечив, просив закрити провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.231 господарського процесуального кодексу України, посилаючись на те, що спір у даній справі заявлено з тих самих підстав, що вже були предметом розгляду у справах № 6/7/921/39/13 та № 9/43/5022-681/2012, що виключає можливість повторного розгляду даної справи.
Відповідач стверджує, що посилання позивача у даній справі на нові докази не зумовлює спір з нових підстав, оскільки підставу позову становлять обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, а не докази, на які позивач посилається в підтвердження своїх доводів і міркувань.
В підготовчому засіданні 27.12.2019, розглянувши клопотання представника відповідача про закриття провадження та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, з огляду на наступне.
ТОВ "Аско" звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовною заявою № б/н від б/д (Вх.№ 773 від 02.10.2019 року) про визнання недійсним договору про спільну діяльність від 01.09.1998 між ТОВ "Аско" та АТЗТ "Автотехсервіс" в редакції договору із зміненим п.2, де замість обов`язку ТОВ "Аско" "передати для цілей спільної діяльності право користування земельною ділянкою в м.Тернопіль по вул. Микулинецькій,40" зазначено обов"язок "після прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об"єкту, право власності та розпорядження об"єктом (майно АЗС) переходить до АТЗТ "Автотетехсервіс"; визнання недійсним договір про спільну діяльність від 01.09.1998 між ТОВ "Аско" та АТЗТ "Автотехсервіс" в редакції договору із зміненим п.4, де наявний підпункт 4.5, яким передбачено, що побудоване спільне майно (автозаправочна станція) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту вводу майна в експлуатацію переходить на баланс АТЗТ "Автотехсервіс"; визнання недійсним додатку № 1 без дати до договору про спільну діяльність від 01.09.1998 між ТОВ "Аско" та АЗТЗ "Автотехсервіс", за умовами якого Сторона-2 сплачує Стороні-1 частку, яка складає 10% і майно залишається за Стороною-2, частка майна якого складає 100%.
Позивач обґрунтовує позов тим, що між ТОВ «Аско» (Сторона-1) та АТЗТ «Автотехсервіс» (Сторона-2), правонаступником якого є ТОВ «Автотехсервіс», укладено договір про спільну діяльність від 01.09.1998, відповідно до якого сторони зобов`язуються шляхом об`єднання майна та зусиль спільно діяти у сфері розробки, будівництва, запуску та експлуатації автозаправної станції (АЗС) за адресою м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 40.
Згідно умов якого, а саме п. 2.1 договору, ТОВ «Аско» зобов`язалось передати для цілей спільної діяльності право користування земельною ділянкою в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 40 та передати попередню проектну документацію на АЗС.
У свою чергу, АТЗТ «Автотехсервіс», згідно з п. 2.2 договору, зобов`язалось оформити документи для прийняття в експлуатацію АЗС; надати для цілей спільної діяльності обладнання для АЗС; провести будівництво АЗС: організувати роботу АЗС; забезпечувати постачання паливно - мастильних матеріалів та така інше; організувати найм персоналу для забезпечення діяльності АЗС.
Відповідно до п. 4.1 договору ТОВ «Аско» для цілей спільної діяльності за даним договором передає право користування земельною ділянкою по вул. Микулинецькій, 40 в м. Тернополі на проектну документацію на АЗС.
Згідно з п. 4.2 договору АТЗТ «Автотехсервіс» для цілей спільної діяльності за даним договором передає обладнання АЗС та здійснює фінансування усіх робіт, необхідних для експлуатації АЗС.
Пунктом 4.3 договору встановлено, що частка ТОВ «Аско» у спільній діяльності складає - 10%, а АТЗТ «Автотехсервіс» - 90%. Сторони зобов`язалися зробити свої внески у повному обсязі в місячний термін з моменту підписання договору.
Пунктом 4.4 договору передбачено, що при зміні обсягів робіт, що виконуються, сторони вносять відповідні зміни та доповнення до даного договору, у тому числі уточнюючи свою часткову участь у сумісній діяльності.
Пунктом 8.1 договору визначено, що умови договору мають однакову зобов`язальну силу для сторін і можуть бути змінені за взаємною згодою з обов`язковим складанням письмового документа.
Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, діє до 01.09.2003 та автоматично пролонговується на невизначений термін в разі виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.
Проте, визначені договором зобов`язання сторонами впродовж терміну його дії не виконувались. Зокрема, АТЗТ «Автотехсервіс», на яке за умовами договору покладалось керівництво сумісною діяльністю, не здійснило у встановленому законом порядку реєстрації такої діяльності в податкових органах. ТОВ «Аско», у свою чергу, не передало для цілей спільної діяльності земельну ділянку за вищевказаною адресою, яка перебувала у нього на праві постійного користування на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії ТР №12 від 11.05.1994, а також не замовляло, не виготовляло та не передавало проектну документацію на будівництво автозаправної станції, а відповідно сторонами не здійснювалось будівництво нової АЗС. Натомість, у 2001 році проведено реконструкцію уже існуючої за вказаною адресою автозаправної станції, збудованої та прийнятої в експлуатацію у 1998 році на підставі дозвільної документації, виданої ТОВ «Аско».
Позивач вказує на те, що вказаний договір про спільну діяльність від 01.09.1998 припинив свою дію 01.09.2003. При цьому, жодні зміни чи доповнення до договору за підписом уповноважених осіб ТОВ «Аско» не вносились.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2018 у справі № 607/5641/18, залишеною без змін ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14.11.2018, колишнього директора ГОВ «Аско» Андрійчука ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Позивачем вказано на те, що судом у справі № 607/5641/18 з"ясовано, що в процесі здійснення реконструкції АЗС, а надалі після її завершення, невстановлені у ході досудового розслідування посадові особи АТЗТ «Автотехсервіс» вживали заходів з метою оформлення права власності на реконструйоване приміщення АЗС по вул. Микулинецькій, 40, за АТЗТ «Автотехсервіс». У зв`язку із чим використовували копії договору про спільну діяльність від 01.09.1998 року, але вже із зміненим змістом істотних умов договору, а саме: договір про спільну діяльність від 01.09.1998 року із зміненим п.2 та договір про спільну діяльність від 01.09.1998 із зміненим п.4.
З огляду на таке, позивач зазначає, що вищевказаний договір про спільну діяльність від 01.09.1998 в редакції із зміненим пунктом 2 та в редакції із зміненим пунктом 4, а також додаток № 1 до вказаного договору підлягають визнанню недійсними, як такі, що не відповідають передбаченим ст. 203 ЦК України загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Зокрема, ТОВ «Аско», яке є стороною договору, не виявляло своєї волі на вчинення договору в редакціях із зміненими пунктами 2 та 4 і додатку № 1 до договору, уповноважені особи товариства не підписували таких правочинів.
18.11.2019 року відповідач по справі - ТОВ "Автотехсервіс" у відзиві на позовну заяву посилається на рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.04.2013 року у справі № 6/7/921/39/13, яким відмовлено ТОВ "Аско" у задоволені позову про визнання недійсним договору про спільну діяльність від 01.09.98, та також на рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.05.2014 по справі № 9/43/5022-681/2012 яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Аско" про визнання недійсним додатку № 1 до договору про спільну діяльність від 01.09.98р. та просить закрити провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.
Як вбачається з описової частини рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.04.2013 по справі №6/7/921/39/13 (роздруковано з Єдиного державного реєстру судових рішень) вбачається, що свої вимоги про визнання недійсним договору про спільну діяльність від 01.09.1998 року позивач у справі №6/7/921/39/13 мотивував зокрема, фальсифікацією (підробкою) відповідачем тексту цього договору.
Крім цього із рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.05.2014 по справі №9/43/5022-681/2012, (роздруковано з Єдиного державного реєстру судових рішень) вбачається, що предметом розгляду була вимога про визнання недійсним додатку № 1 до Договору про спільну діяльність від 01.09.1998 року.
Таким чином, спір у даній справі заявлено з тих самих підстав, що вже були предметом розгляду у справах №6/7/921/39/13 та №9/43/5022-681/2012 .
Господарський суд закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу (п.3 ч. 1 ст. 231 ГПК України).
Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (п.2 ч .1 ст.175 ГПК України).
Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді ї справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.75 ГПК України).
У постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 461/4295/16-ц суд дійшов висновку, що відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а тому, якщо суд встановить, що мало місце стягнення усієї суми заборгованості, слід звернути увагу на те, що повторне стягнення кредиту та процентів в межах дії строку кредитного договору призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання.
Таким чином, вказані обставини у свою чергу свідчать про наявність достатньої процесуальної підстави для закриття провадження у справі, передбаченої п.3 ч.1 ст. 231 ГПК України - є таке, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2,4,5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.
Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі, крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом.
В даному випадку клопотання позивача про повернення сплаченого судового збору з Державного бюджету відсутнє. А тому, сплачена сума судового збору позивачу не повертається.
Згідно ч.5 ст.231 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.
На підставі наведеного, керуючись статтями 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
1. Закрити провадження у справі № 921/628/19.
2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 254-259 Господарського процесуального кодексу України.
3. Копію ухвали направити рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:
Повний текст ухвали підписано 03.01.2020.
Суддя А.М. Сидорук