ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2019 справа № 914/2141/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес», с.Токи, Підволочиський район, Тернопільська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина»,

м. Новояворівськ,

про: стягнення заборгованості 26 825, 00 грн.

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання

Корольчук О.В.

Представники учасників справи:

позивач: Бойчук В.І.-представник;

відповідач: не з`явився.

Представникам сторін, що з`явились в судове засідання, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 46 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу "Акорд".

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина» про стягнення заборгованості в розмірі 32 075,40 грн.

Ухвалою суду від 24.10.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі №914/2055/19 за правилами спрощеного позовного провадження, призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті на 18.11.2019 р.

Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.

Через канцелярію Господарського суду Львівської області 23.12.2019р. представником позивача подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 23.12.2019р. судом долучено до матеріалів справи клопотання представника позивача від 23.12.2019р. з відповідними доказами.

В судове засідання 23.12.2019р. представник позивача з`явився. Позовні вимоги підтримав.

В судове засідання 23.12.2019р. представник відповідача не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений на адресу, вказану у позовній заяві та згідно витягу з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 23.12.2019 р., визначених у ч. 2 ст. 202 ГПК України, не встановлено.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

Застосовуючи статтю 3 ГПК України, статтю 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Зважаючи на те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 23.12.2019 р. за відсутності представника відповідача.

Зміст та підстави вимог позивача.

Позовні вимоги позивача обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов Договору поставки №1701/13-32 від 17.01.2013р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» до Товариством з обмеженою відповідальністю «Яворина», не здійснив оплату поставленого Позивачем Товару у повному обсязі в строк, встановлений Договором, внаслідок чого на підставі умов Договору та вимог чинного законодавства, у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість у сумі 32 075, 40 грн.

Через канцелярію Господарського суду Львівської області 09.12.2019р. представником позивача подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку з частковим погашенням відповідачем існуючої заборгованості, а саме оплати заборгованості, після відкриття провадження у справі, в розмірі 5 250,00 грн.

Враховуючи наведене, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина» 26 825, 00 грн. боргу.

Зміст та підстави заперечень відповідача.

Відповідач заперечень щодо предмету позову не подав.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

17 січня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" ( надалі- Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яворина" (надалі- Покупець, Відповідач) укладено Договір поставки №21701/13-32 (далі - Договір поставки).

Відповідно до умов п.1.1 Договору поставки, Постачальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі передати у власність Покупцеві хліб та хлібобулочні вироби, а Покупець зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п. 2.5.1 Договору поставки оплата за поставлений товар здійснюється не пізніше 5 календарних днів з моменту отримання товару, у разі здійснення безготівкового перерахунку, та не пізніше трьох календарних днів, у разі оплати готівкою (п. 2.5.2 Договору поставки).

За умовами п.7.2 Договору поставки, строк його дії закінчується 31 грудня 2013 року.

Відповідно до п.7.6 Договору поставки даний договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії цього договору не надійде письмова заява однієї із сторін про перегляд умов цього договору чи припинення дії.

Оскільки, будь-яких повідомлень про припинення дії не надходило, Договір поставки станом на дату звернення із позовом є діючим.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за даним Договором поставки, що підтверджується копіями накладних, доданими до позовної заяви однак, Відповідач, порушивши умови договорів, оплату за отриманий товар в повному обсязі не здійснив.

Таким чином сума заборгованості Відповідача, станом на дату звернення із позовом становить 32 075,40 грн.

З метою досудового врегулювання спору 10 липня 2019 року та 16 вересня 2019 року Позивачем були направлені претензія №1, №2 про погашення заборгованості. Однак. Відповідачем обов`язок з оплати товару за Договором не виконано.

З урахуванням клопотання представника позивача від 09.12.2019р. про зменшення розміру позовних вимог, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина» становить 26 825, 00 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно є визнання незаконним рішення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою договір, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» до Товариством з обмеженою відповідальністю «Яворина» є договором поставки.

Відповідно до ч.1,2 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ст.ч.1,2 692 ЦК України . покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем обов`язку зі сплати поставленого Позивачем товару виникла заборгованість Відповідача перед Позивачем у сумі 26 825,00 грн.

Щодо вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 4 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката суд зазначає наступне.

До позовної заяви Позивачем додано розрахунок витрат, які Позивач очікує понести згідно Договору №1 про надання правової допомоги адвокатом від 03.01.2019р. №10/1 від 11.10.2019р. у зв`язку із розглядом справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина» про стягнення заборгованості в розмірі 32 075,40 грн. У поданому розрахунку зазначено, що загальна сума, що підлягає оплаті за надані Позивачу послуги з надання правової допомоги адвокатом становить 4 000,00 грн. (з розрахунку 250,00 грн. за годину наданих послуг, кількість годин-16).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Крім того, відповідно до ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Через канцелярію Господарського суду Львівської області 09.12.2019р. представником позивача надано розрахунок витрат, понесених Позивачем на правничу допомогу адвоката та докази оплати витрат на правничу допомогу.

Враховуючи те, що Позивач подав суду відповідну заяву та необхідні докази понесення ним витрат у строк, визначений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 4000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката є такою, що підлягає задоволенню.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами і такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-78, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина» (81053, Львівська область, Яворівський район, місто Новояворівськ, вул. Степана Бандери, будинок 36, ідентифікаційний код 31876446) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» (47823, Тернопільська область, Підволочиський район, село Токи, ідентифікаційний код 30915832) 26 825,00 грн заборгованості.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина» (81053, Львівська область, Яворівський район, місто Новояворівськ, вул. Степана Бандери, будинок 36, ідентифікаційний код 31876446) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» (47823, Тернопільська область, Підволочиський район, село Токи, ідентифікаційний код 30915832) 4 000,00 грн витрат на правову допомогу.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина» (81053, Львівська область, Яворівський район, місто Новояворівськ, вул. Степана Бандери, будинок 36, ідентифікаційний код 31876446) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» (47823, Тернопільська область, Підволочиський район, село Токи, ідентифікаційний код 30915832) 1 921,00 грн судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 28.12.2019.

Суддя Синчук М.М.