ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

27 грудня 2019 року Справа № 923/1044/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на дії/бездіяльність державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобіотек-Україна", м. Херсон,

до: Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства, м. Одеса,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Південно-Українська гідрологічна експедиція Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства, м. Херсон

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України, м. Київ

про стягнення 155745,80 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - Прокопенко Я.Ю., довіреність № 8 від 14.01.2019р.;

від відповідача (скаржника) - Шаловська І.О., довіреність № 02/181 від 20.05.2019.;

від 3-ї особи-1- не з`явився;

від 3-ї особи-2- не з`явився;

від ДВС - не з`явився.

У відповідності до ч.1 п.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

в с т а н о в и в:

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 18.10.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 24.10.2019 по справі № 923/1044/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» задоволено в повному обсязі, стягнуто з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» збитки в сумі 155745,80 грн. та судові витрати в сумі 5840,47 грн.

На виконання Постанови Південно-Західного апеляційного господарського суду від 24.10.2019 по справі № 923/1044/18, 06 листопада 2019 року був виданий відповідний наказ.

09 грудня 2019 року до суду від відповідача у справі надійшла скарга на постанову про відкриття виконавчого провадження та бездіяльність старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Золотаря Олександра Віталійовича щодо не повернення виконавчого документу стягувачу, в якій скаржник просить суд визнати неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2019р. старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Золотаря Олександра Віталійовича за виконавчим провадженням № 60663800 про стягнення коштів з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства у розмірі 155748,8 грн., судові витрати у розмірі 5840,47 грн., виконавчий збір у розмірі 16158,63 грн., визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Золотаря Олександра Віталійовича за виконавчим провадженням № 60663800 щодо не повернення стягувачу: Товариству з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» наказу № 923/1044/18, який видано 24.10.2019р Господарським судом Херсонської області, про стягнення коштів з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства у розмірі 155748,8 грн., судові витрати у розмірі 5840,47 грн. та зобов`язати старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Золотаря Олександра Віталійовича за виконавчим провадженням № 60663800 усунути порушення: винести постанову про повернення стягувачу: Товариству з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» наказу № 923/1044/18, який видано 24.10.2019р Господарським судом Херсонської області, про стягнення коштів з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства у розмірі 155748,8 грн.

Обґрунтовуючи скаргу Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство зазначає, що 02.12.2019р. боржник дізнався, що 21.11.2019р. старшим державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Золотарем Олександром Віталійовичем за виконавчим провадженням № 60663800 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» у розмірі 155748,8 грн., судові витрати у розмірі 5840,47 грн., виконавчий збір у розмірі 16158,63 грн..

Скаржник вважає вищезазначену постанову старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Золотаря Олександра Віталійовича за виконавчим провадженням № 60663800 неправомірною оскільки, вона винесена в порушення вимог п. 3 розділу ІІІ Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», яким забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

В порушення зазначеної у норми та в порушення п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» старший державний виконавець другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Золотар Олександр Віталійович не повернув постанову про відкриття виконавчого провадження стягувачу, оскільки стосовно скаржника забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» протягом трьох років, тобто з 20.10.2019р. по 20.10.2022р. включно. Предметом судового спору, за результатами розгляду якого було видано наказ № 923/1044/18 від 24.10.2019р. не було стягнення зі скаржника грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 10.12.2019р. прийнято до розгляду скаргу Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на дії/бездіяльність старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, призначено скаргу до розгляду в засіданні суду на 16.12.2019р.

Сторони були повідомлені судом про дату, час та місце розгляду скарги - телефонограмою, яка долучена до матеріалів справи. Судом також було здійснено публікацію повідомлення про виклик учасників провадження для розгляду зазначеної скарги.

У призначене судове засідання 16.12.2019р. прибули повноважні представники позивача та відповідача. Інші учасник судового провадження у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

У зв`язку з необхідністю забезпечення реалізації всіма учасниками процесу своїх процесуальних прав і обов`язків, з метою повного, об`єктивного, всебічного розгляду справи, суд, постановив протокольну ухвалу, якою продовжив строк розгляду скарги на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та оголосив перерву у судовому засіданні до 27.12.2019р..

З метою повідомлення інших учасників провадження про дату, час та місце розгляду скарги, судом розміщено на сторінці Господарського суду Херсонської області офіційного веб-порталу "Судова влада" повідомлення про виклик: ТОВ "Екобіотек-Україна", Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства, Південно-Української гідрологічної експедиції Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства, Державної фіскальної служби України, другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

У призначене судове засідання 27.12.2019р. прибули повноважні представники позивача та відповідача. Інші учасник судового провадження у судове засідання 27.12.2019р. не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Виконавча служба відзиву на скаргу не надала.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також судом враховано висновок Європейський суд з прав людини зробив, про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( Рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників третіх осіб та органу державної виконавчої служби.

Від позивача (стягувача) у справі до суду 16.12.2019р. та 21.12.2019р. надішли заперечення на скаргу з урахуванням додаткових мотивів до заперечення проти доводів і міркувань відповідача викладених у скарзі на постанову про відкриття виконавчого провадження та бездіяльність старшого державного виконавця щодо не повернення виконавчого документу стягувачу, які судом були прийняті до розгляду та залучені до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами при розгляді скарги та заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 341 ГПУ України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Згідно ч. 2 вказаної вище статті неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно частини 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство («Причорномор ДРГП») 65070, м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 1 (), Орган управління Мінекобезпеки було включено до Переліку об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України «Про перелік об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації» від 7 липня 1999 року № 847-XIV.

Пунктом 3 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» передбачено, що забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» набрав чинності 20 жовтня 2019 року.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень - це сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відтак, виконавчою дією є будь-яка дія виконавця, що проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та чинним законодавством, та яка спрямована на неупереджене, своєчасне та повне фактичне виконання рішення.

У відповідності до п. 1 Інструкції ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» (надалі - Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Водночас, відповідним положенням Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» встановлено заборону виконавцю здійснювати будь-яку дію у виконавчому провадженні щодо об`єкта права державної власності, який на день набрання чинності Законом був включений до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» від 05.07.2012 року суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Невиконання державою винесеного на користь підприємства-заявника рішення становить порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Силенок і Техносервіс-плюс проти України» від 09.12.2010 року).

Європейський суд з прав людини (далі - Європейський суд) неодноразово зазначав, що ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Європейський суд вважає, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі Войтенко проти України).

Також відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи встановлено ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за приписами п. 1 якої виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У частині 2 цієї статті визначено, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Разом з тим, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачає, що в разі встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, передбачених п.п. 2-4, 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, керівник органу ДВС протягом десяти днів з дня встановлення такого факту, але не пізніше строку, встановленого ч. 2 цієї статті подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів.

Сукупний аналіз ч. ч. 2 та 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в контексті визначеної в преамбулі мети його прийняття дає підстави для висновку про те, що не виконання в межах процедури примусового виконання згідно Закону України «Про виконавче провадження» рішення суду зумовлює його виконанню за рахунок коштів, передбачених відповідною бюджетною програмою у випадках:

- встановлення державним виконавцем підстав для повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.п. 2-4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", про що в частині випадків, передбачених п.п. 2-4 згідно ч. 2 ст. 37 цього Закону повинен бути складений відповідний акт протягом десяти днів з моменту встановлення таких, але не пізніше шести місяців з моменту відкриття виконавчого провадження;

- незалежно від наявності/відсутності підстав для повернення виконавчого документа процедура повинна бути ініційована державним виконавцем не пізніше шести місяців з моменту відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, за висновком суду, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадженням від 21.11.2019р. № 60663800, винесена старшим державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Золотарем Олександром Віталійовичем - є правомірною.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Проте, скаржником в розумінні положень ст.ст. 73, 74 ГПК України не надано до суду доказів на підтвердження порушення старшим державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Золотарем Олександром Віталійовичем пункту 3 розділу ІІІ Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» та п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» щодо прийняття рішення шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2019р. № 60663800 про стягнення коштів з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» у розмірі 155748,8 грн., судові витрати у розмірі 5840,47 грн., виконавчий збір у розмірі 16158,63 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що скарга Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства - не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину ухвали і повідомлено присутніх учасників справи про дату складення повного тексту ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 233-235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Відмовити Причорноморському державному регіональному геологічному підприємству у задоволенні скарги на дії/бездіяльність старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до частини 2 статті 235 ГПК України з моменту її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до пункту 25 частини 1 статті 255 та частини 1 статті 256 ГПК України протягом десяти днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складно та підписано 02.01.2020р.

Суддя С.В. Нікітенко