ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.12.2019 Справа № 905/1328/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., при секретарі судового засідання Турко А.В,, розглянувши матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 , с. Покотилівка, Харківська область

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис», м. Бахмут, Донецька область

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ», м. Харків, Харківська область

про визнання недійним договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016

в межах справи:

за заявою кредитора ОСОБА_2 , м.Синельникове, Дніпропетровська область

до боржника Публічного акціонерного товариства «АКБ «БАЗИС», м.Бахмут, Донецька область ()

про банкрутство

ліквідатор Бортняк В.В.

За участю представників:

від позивача: представник не з`явився

від відповідача - 1: Літкевич О.В. - адвокат за довіреністю від 03.01.2019; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1813 від 03.10.2012

від відповідача - 2: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Короткий зміст та підстави позовних вимог і заперечень

1. Позивач, ОСОБА_1 , с. Покотилівка, Харківська область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис», м. Бахмут, Донецька область, Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ», м. Харків, Харківська область, про визнання недійним договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що договір про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016 містить ознаки договору факторингу; разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ» не є фінансовою установою, отже, не мало права на надання фінансових послуг у формі факторингу. Публічне акціонерне товариство «АКБ «Базис» на час укладання договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016 не мало права відступати вимоги за договором про надання кредитної лінії №38/07-ФО від 23.04.2007, оскільки не було первісним кредитором за зобов`язаннями позивача як боржника за цим кредитним договором. Такий висновок позивача ґрунтується на тому, що Публічне акціонерне товариство «АКБ «Базис» не є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис». Позивач також зазначає, що невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ» зобов`язань за спірним договором в частині здійснення оплати ціни відступлення права вимоги на користь первісного кредитора дає підстави вважати спірний договір удаваним, нікчемним, та таким, що підлягає визнанню недійсним. Первісним кредитором не надано належного розрахунку заборгованості позивача за кредитним договором, право вимоги за яким було відступлено новому кредиторові; не підтверджено заборгованості позивача перед банком за кредитним договором саме в розмірі вартості відступленого права вимоги. Боржника не було повідомлено про укладання договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016.

3. Відповідач-1, Публічне акціонерне товариство «АКБ «Базис», проти позовних вимог заперечує, зазначає, що Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Базис» на час укладання кредитного договору з позивачем мало спеціальну правосуб`єктність, відкликання банківської ліцензії не свідчить про припинення зобов`язань боржника за кредитним договором, наявних на час відкликання ліцензії; зміна назви Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» на Публічне акціонерне товариство «АКБ «Базис» не є правонаступництвом, оскільки мова йдеться про одну юридичну особу з тим саме кодом ЄДРПОУ; зміна назви не впливає на зобов`язання ОСОБА_1 зі сплати заборгованості за кредитним договором перед відповідачем-1; зазначає про відсутність ознак факторингу у договорі про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016.

4. Відповідач-2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ», проти позовних вимог заперечує, вважає підстави позову необґрунтованими, виходячи з того, що Публічне акціонерне товариство «АКБ «Базис» мало достатній обсяг цивільної правоздатності та дієздатності для розпорядження активами, зокрема на укладення оскаржуваного позивачем договору; зазначає про відсутність в договорі про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016 ознак договору факторингу.

Рух справи

5. Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.02.2019 позовна заява передана в провадження судді Чорненької К.І. в межах справи №905/1328/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «АКБ «БАЗИС», м.Бахмут, Донецька область.

6. Ухвалою суду від 27.03.2019 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , с. Покотилівка, Харківська область, до Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис», м. Бахмут, Донецька область, в особі арбітражного керуючого Бортняк Вадима Вікторовича, м. Харків, Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ», м. Харків, про визнання недійними договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016 та відкрито провадження у справі №905/1328/17 у межах справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства «АКБ «БАЗИС», м. Бахмут, Донецька область, №905/1328/17

7. Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області №01-01/367 від 23.07.2019 призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи у зв`язку з перебуванням судді Чорненької І.К. у відпустці.

8. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2019, для розгляду справи №905/1328/17 визначено суддю господарського суду Донецької області Фурсову С.М.

9. Ухвалою суду від 24.07.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» в особі арбітражного керуючого Бортняк Вадима Вікторовича та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ» про визнання недійним договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016 в межах справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства «АКБ «БАЗИС» №905/1328/17 суддею Фурсовою С.М. прийнято до розгляду; повторно розпочато розгляд справи по суті; розгляд справи по суті призначено на 22.08.2019.

10. Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Донецької області №01-01/248 від 21.08.2019 призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи у зв`язку з перебуванням судді Фурсової С.М. на лікарняному.

11. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2019 для розгляду даної справи визначено суддю господарського суду Донецької області Аксьонову К.І.

12. Ухвалою суду від 27.08.2019 визначено повторно провести підготовче провадження у справі №905/1328/17; підготовче засідання призначено на 18.09.2019 з викликом сторін з подальшим відкладанням на 02.10.2019, 16.10.2019 та 31.10.2019.

13. Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження.

14. Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.10.2019 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 19.11.2019 з подальшим оголошенням перерви до 18.12.2019.

15. У судове засідання 18.12.2019 з`явився представник відповідача-1, заперечив проти позовних вимог. Представники позивача та відповідача-2 у судове засідання 18.12.2019 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

16. Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті за наявними матеріалами.

17. При цьому, судом враховано спливання встановленого ч.2 ст.195 Господарського процесуального кодексу України строку розгляду справи по суті.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

18. 23.04.2007 між Акціонерним комерційним банком «Базис» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений договір про надання кредитної лінії №38/07-ФО, за яким позичальнику Банком надано кредитну лінію в сумі 500000,00 доларів США під 13% річних строком до 23.04.2010. Сума отриманого кредиту, розмір відсотків та інші умови змінювались додатковими угодами та договорами про внесення змін, а саме додатковими угодами № 1 від 26.04.2007, № 2 від 08.06.2007, № 3 від 12.02.2008; договорами про внесення змін № 4 від 27.02.2009, № 5 від 29.05.2009, № 6 від 30.11.2009, № 7 від 31.12.2009, № 8 від 08.02.2010, № 9 від 26.04.2010, № 10 від 28.01.2011, № 11 від 25.02.2011, № 12 від 21.04.2011, що призвело до збільшення суми наданих кредитних коштів до 1600000,00 доларів США під 14% річних строком до 20.05.2011.

19. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором між банком і ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір № 3-32/07-ФО від 26.04.2007, відповідно до якого банку передано в іпотеку нерухоме майно: нежитлові будівлі: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м., літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м., літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м., літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які належать Іпотекодавцю на праві власності на підставі рішення господарського суду Харківської області, справа № 38/291-08 від 09.12.2008, зареєстрованому в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

20. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 38/07- ФО від 23.04.2007 перед Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Базис» між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Базис» було укладено договір застави № З-53/07-ФО від 08.06.2007, згідно з яким ОСОБА_1 передав Банку у заставу товари в обороті вартістю 6539750,00грн, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_2; м. Харків, Торгівельний центр біля станції метро «Академіка Барабашова», павільйон НОМЕР_3; АДРЕСА_3.

21. Вказані обставини були встановлені рішенням Московського районного суду м.Харкова від 29.01.2013 у справі №2027/11739/12, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» про звернення стягнення на майно задоволено частково; стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» з ОСОБА_1 в якості погашення заборгованості за договором про надання кредитної лінії №38/07-00 від 23.04.2007 - 2886310,91 доларів США, що станом на 19.07.2012 за офіційним курсом НБУ складає 23070283,15грн, з яких: - 1600000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.07.2012 становить еквівалент 12788800,00грн - кредитні кошти, що підлягають поверненню банку; - 267266,47доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.07.2012 становить еквівалент 2136260,89грн - заборгованість за відсотками; - 251044 доларів США 44 центів, що станом на 19.07.2012 за офіційним курсом НБУ становить еквівалент 2006598, 24грн - пеня по основному боргу; - 192000,00 доларів США, що станом на 19.07.2012 за офіційним курсом НБУ становить еквівалент 1534656,00грн - штраф по основному боргу - 1 %; - 576000 доларів США, що станом на 19.07.2012 за офіційним курсом НБУ становить еквівалент 4603968,00грн - штрафні санкції по основному боргу - 3%, шляхом звернення стягнення на предмет застави за договором застави № З-53/07-ФО від 08.06.2007, а саме шляхом продажу предметів застави на публічних торгах.

22. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 20.06.2013 у справі №2027/11739/12 рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.01.2013 у справі №2027/11739/12 змінено в частині визначення розміру заборгованості з 2886310,91 доларів США до 2118310,91 доларів США, що станом на 19.07.2012 за офіційним курсом НБУ складає 16931659,00гн. Рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» штрафу за основним боргом у розмірі 192000,00доларів США, що станом на 19.07.2012 за офіційним курсом НБУ складає 1534656,00грн, - 1% від суми кредиту та у розмірі 576000,00доларів США, що станом на 19.07.2012 за офіційним курсом НБУ складає 4603968,00грн, 3% річних від суми основного боргу скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

23. 21.09.2015 на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.01.2013 у справі №2027/11739/12 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» 2118310,91 доларів США, що станом на 19.07.2012 за офіційним курсом НБУ складає 16931659,00грн.

24. Як пояснено відповідачем-1, постановою Правління Національного банку України від 20.04.2012 №168 в Публічному акціонерному товаристві «Акціонерний комерційний банк «Базис» призначена тимчасова адміністрація строком на шість місяців.

25. 23.08.2012 Правлінням Національного Банку України прийнято постанову №357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Базис» (м. Харків)», відповідно до якої з 28.08.2012 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ПАТ «АКБ «Базис»; з 28.08.2012 припинені повноваження тимчасового адміністратора, правління (ради директорів), ради і загальних зборів ПАТ «АКБ «Базис» та призначено ліквідатором ПАТ «АКБ «Базис» службовця Національного Банку України.

26. Процедуру ліквідації банку було розпочато відповідно до приписів Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» від 20.09.2001 року №740-ІІІ в редакції від 01.01.2011 року (чинній на момент відкликання банківської ліцензії ПАТ «АКБ «Базис»).

27. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2014 у справі №826/2238/13-а, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 та Вищого адміністративного суду України від 24.12.2014, визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 23.08.2012 №357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис».

28. Як пояснено відповідачем-1, по завершенню ліквідаційної процедури відкликану банківську ліцензію, в тому числі на здійснення валютних операцій та операцій з банківськими металами, повернуто не було, статус Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» як банка в Державному реєстрі фінансових установ не відновлено.

29. Протоколом позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» () від 08.12.2014 було змінено найменування юридичної особи, затверджено нову редакцію статуту товариства; новим найменуванням є Публічне акціонерне товариство «АКБ «Базис» (), скорочена назва - ПАТ «АКБ «Базис».

30. До Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців були внесені зміни до видів економічної діяльності, які здійснюються ПАТ «АКБ «Базис», а саме: з видів діяльності товариства було виключено «Діяльність комерційні банки. Код КВЕД 65.12.1».

31. 12.12.2016 між Публічним акціонерним товариством «АКБ «Базис» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юр-Алком» (новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО, відповідно до 1.1 якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває в повному обсязі права вимоги та всі похідні права, що належать первісному кредитору в момент укладання цього договору або право вимоги яких буде набуто в майбутньому за договором про надання кредитної лінії №38/07-ФО від 23.04.2007, з урахування всіх змін та доповнень до нього, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Базис» та ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

32. За умовами договору новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за основним договором в повному обсязі (п.1.2 договору).

33. Відповідно до 1.3 договору загальна сума права вимоги, що відступається, складає 37528810,38грн.

34. Протягом 3 робочих днів після укладення договору сторони укладають акт приймання-передачі документів, які засвідчують права, що передаються за формою передбаченою додатком №1 до договору (п.1.4 договору). Права вимоги вважаються переданими з моменту підписання акту приймання-передачі документів, які засвідчують права, що передаються, за формою передбаченою додатком №1 до договору (п.1.5 договору).

35. Пунктом 1.6 договору встановлено, що новий кредитор заміщає первісного кредитора у всіх правовідносинах, що склалися між первісним кредитором та боржником на підставі договору, в тому числі передає право процесуального правонаступництва по всіх судових спорах, що існують або можуть виникнути з договору, права за яким відступаються, у відповідних виконавчих провадженнях, з моменту підписання акту приймання-передачі документа, визначеного в пункті 1.5 договору.

36. Згідно з п.2.1 договору ціна відступлення права вимоги становить 37528810,38грн та сплачується новим кредитором на користь первісного кредитора шляхом безготівкового перерахуванням на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в Харківському ГРУ ПАТ «Приватбанк», код МФО 351533.

37. Новий кредитор здійснює оплату ціни відступлення права вимоги визначену в п.2.1 договору, в строк до 31.12.2017 (п.2.2 договору).

38. Відповідно до п.3.7 договору первісний кредитор не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником зобов`язань, право на вимогу яких відступається, згідно з цим договором.

39. Договір про відступлення права вимоги набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2017 (п.6.1 договору).

40. У виконання вимог договору між первісним кредитором та новим кредитором 12.12.2016 було підписано акт приймання-передачі документів до договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО (додаток №1), за яким кредитор передав, а новий кредитор прийняв документи, а саме: договір про надання кредитної лінії №3807-ФО від 23.04.2007; договір про внесення змін №1 від 26.04.2007 до договору про надання кредитної лінії №3807-ФО від 23.04.2007; договір про внесення змін №2 від 08.07.2007 до договору про надання кредитної лінії №3807-ФО від 23.04.2007; договір про внесення змін №3 від 12.02.2008 до договору про надання кредитної лінії №3807-ФО від 23.04.2007; договір про внесення змін №4 від 27.02.2009 до договору про надання кредитної лінії №3807-ФО від 23.04.2007; договір про внесення змін №5 від 29.05.2009 до договору про надання кредитної лінії №3807-ФО від 23.04.2007; договір про внесення змін №6 від 30.11.2009 до договору про надання кредитної лінії №3807-ФО від 23.04.2007; договір про внесення змін №7 від 31.12.2009 до договору про надання кредитної лінії №3807-ФО від 23.04.2007; договір про внесення змін №8 від 08.02.2010 до договору про надання кредитної лінії №3807-ФО від 23.04.2007; договір про внесення змін №9 від 26.04.2010 до договору про надання кредитної лінії №3807-ФО від 23.04.2007; договір про внесення змін №10 від 28.01.2011 до договору про надання кредитної лінії №3807-ФО від 23.04.2007; договір про внесення змін №11 від 25.01.2011 до договору про надання кредитної лінії №3807-ФО від 23.04.2007; іпотечний договір №3-320/07-ФО від 26.04.2007; договір про зміни №1 від 08.06.2007 до іпотечного договір №3-320/07-ФО від 26.04.2007; договір про зміни №2 від 12.02.2008 до іпотечного договір №3-320/07-ФО від 26.04.2007; договір про зміни №3 від 08.02.2010 до іпотечного договір №3-320/07-ФО від 26.04.2007; договір про зміни №4 від 21.04.2011 до іпотечного договір №3-320/07-ФО від 26.04.2007; договір застави №3-53/07-ФО від 08.06.2007; додаткова угода №1 до договору застави №З-53/07-ФО від 08.06.2007; договір про внесення змін №2 від 08.02.2010 до договору застави №З-53/07-ФО від 08.06.2007; договір про внесення змін №3 від 21.04.2011 до договору застави №З-53/07-ФО від 08.06.2007; договір поручительства №П-13/07-ФО від 08.06.2007; додаткова угода №1 до договору поручительства №П-13/07-ФО від 08.06.2007; договір про внесення змін до договору поручительства №П-13/07-ФО від 08.06.2007; кредитна справа та історія позичальника до договору про надання кредитної лінії №3807-ФО від 23.04.2007. Вказаний акт підписано представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

41. На підставі вказаного договору ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 10.09.2018, залишеною в силі постановою Харківського апеляційного суду у справі №2027/11739/12 від 22.11.2018, за наслідком задоволення заяви ТОВ «Юридична компанія «Юр-Алком» замінено стягувача ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Базис» у виконавчому листі, виданому Московським районним судом м. Харкова 21.09.2015 у справі №2027/11739/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Базис» в якості погашення заборгованості за договором про надання кредитної лінії №38/07-ФО від 23.04.2007 - 2118310,91 доларів США, що станом на 19.07.2012 за офіційним курсом НБУ (100 доларів США = 799,30грн.) становить 16931659 грн на правонаступника - ТОВ «Юридична компанія «Юр-Алком», в частині стягнення 1867266 доларів США 47 центів.

42. Як пояснено позивачем, він не був обізнаний про укладання спірного договору. Повідомлення боржнику, додане до позову в незасвідченій копії, датовано 08.12.2017 вих.№084/1313, містить вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юр-Алком» щодо погашення перед новим кредитором заборгованості за кредитним договором в сумі 40846314,30грн, яка складається з суми кредиту в розмірі 25229689,60грн (еквівалент 16000000,00грн доларів США станом на 31.12.2014), суми нарахованих відсотків 12299120,78грн (еквівалент 779977,62 доларів США станом на 31.12.2014), інфляційних збитків за період з 13.12.2016 по 30.06.2017 в сумі 2703679,92грн, 3% річних в сумі 613827,00грн.

Оцінка судом аргументів учасників справи

43. Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

44. Згідно з приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

45. Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

46. За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

47. Оцінюючи подані сторонами та витребувані судом докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд виходить з наступного.

48. Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

49. Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

50. За приписами ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу.

51. Таким чином, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

52. За змістом п.2.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

53. Як зазначено в п.2.5.2 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України необхідно з урахуванням приписів ст.215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст.220, ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

54. Такої саме позиції дотримується Вищий господарський суд України і у п.18 Інформаційного листа №01-8/211 від 07.04.2008 «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України», відповідно до якого вимога про визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Цивільний кодекс України не дає визначення поняття «заінтересована особа». Тому коло заінтересованих осіб має з`ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

55. Приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними.

56. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на дефекти суб`єктного складу договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016, який, за позицією позивача, містить всі ознаки договору факторингу.

57. Розглядаючи питання розмежування договору факторингу та інших способів відступлення права вимоги, суд зазначає таке.

58. Відповідно до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

59. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

60. Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

61. За приписами ст.350 Господарського кодексу України факторинг визначений як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони.

62. У ст. 1077 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

63. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

64. Таким чином, у Цивільному кодексі України, як вбачається зі змісту його ст.ст. 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

65. З аналізу ст.ст. 512-518 Цивільного кодексу України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги. Відповідно до учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа. Разом з тим, із ч.1 ст.1077 Цивільного кодексу України, ст.350 Господарського кодексу України та ч.5 ст.5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч.2 ст. 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

66. У ст.350 Господарського кодексу України зазначено, що фактором може бути лише банк, разом з тим, у п. 1 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У ч.ч.1-2 ст. 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

67. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

68. Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

69. Під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (ст. 515 Цивільного кодексу України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (ст. 1078 Цивільного кодексу України).

70. Згідно з п.5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

71. За змістом п.11 ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.

72. Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту виключно за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

73. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст.656 Цивільного кодексу України).

74. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16 (п.62).

75. Зі змісту оспорюваного договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016 вбачається, що ціна відступлення становила 37528810,38грн (п.2.1 договору), що дорівнює зазначеній в договорі загальній сумі вимоги, яку було відступлено новому кредиторові (п.1.3 договору). Доказів протилежного матеріали справи не містять.

76. Таким чином, обставини щодо відступлення права вимоги до боржника новому кредиторові «за номінальною вартістю» зумовлюють висновок суду про відсутність між сторонами спірного договору відносин факторингу.

77. Дійшовши такого висновку, судом враховано, що наявність додаткової угоди від 17.01.2017 до договору №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016 щодо зменшення ціни відступлення права вимоги до 19303221,00грн, на яку є посилання в поясненнях відповідача-2 (том 45, а.с.87-92), з наданих до матеріалів справи доказів не встановлюється; оригінал або засвідчену належним чином копію означеної додаткової угоди суду не надано.

78. З огляду на наявність у позивача сумнівів щодо факту укладання до спірного договору додаткової угоди від 17.01.2017 та посилання останнього на фальсифікацію документів з боку відповідачів (том 45, а.с. 123), ухвалою від 31.10.2019 за клопотанням позивача судом в порядку ст.81 Господарського процесуального кодексу України були витребувані у відповідачів належним чином засвідчені копії всіх додаткових угод до договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016; оригінали для огляду у судовому засіданні.

79. Додаткових угод до спірного договору суду надано не було; відповідач-1 у поясненнях (том 46, а.с. 64-65) повідомив про неможливість подання витребуваних судом доказів з мотивів відсутності цих документів, відповідач-2 жодних пояснень з цього приводу не надав.

80. Таким чином, з огляду на неможливість встановлення достовірності посилань відповідача-2 на укладання до договору №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016 додаткової угоди від 17.01.2017, суд розглядає справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

81. Суд констатує недоведення матеріалами справи обставин фактичного виконання ТОВ «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ» спірного договору в частині здійснення оплати ціни відступлення права вимоги на користь первісного кредитора. Разом з тим, судом враховано, що з наданої до матеріалів справи довідки арбітражного керуючого Бортняк В.В., призначеного ліквідатором відповідача-1 ухвалою суду від 01.03.2018 у справі №905/1328/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «АКБ «БАЗИС» вбачається відсутність дебіторської заборгованості ТОВ «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ» перед Публічним акціонерним товариством «АКБ «БАЗИС» (станом на 01.08.2018).

82. Суд зауважує, що згідно з ч. 1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання вимог закону в момент вчинення правочину. Отже, недійсність правочину є наслідком дефектів змісту або форми при його вчиненні.

83. При цьому, невиконання умов договору само по собі може бути підставою для його розірвання, а не визнання недійсним. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.02.2015 у справі №6-222цс14.

84. Щодо твердження позивача на відсутність у Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» на час укладання договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016 прав первісного кредитора за зобов`язаннями позивача як боржника за договором про надання кредитної лінії №38/07-ФО від 23.04.2007, з посиланням на те, що Публічне акціонерне товариство «АКБ «Базис» не є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис», суд зазначає таке.

85. 23.08.2012 Правлінням Національного Банку України прийнято постанову №357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Базис» (м. Харків)», відповідно до якої з 28.08.2012 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ПАТ «АКБ «Базис»; з 28.08.2012 припинені повноваження тимчасового адміністратора, правління (ради директорів), ради і загальних зборів ПАТ «АКБ «Базис» та призначено ліквідатором ПАТ «АКБ «Базис» службовця Національного Банку України.

86. Процедуру ліквідації банку було розпочато відповідно до приписів Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» від 20.09.2001 року №740-ІІІ в редакції від 01.01.2011 року (чинній на момент відкликання банківської ліцензії ПАТ «АКБ «Базис»).

87. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2014 у справі №826/2238/13-а, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 та Вищого адміністративного суду України від 24.12.2014, визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 23.08.2012 №357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис».

88. Як пояснено відповідачем-1, по завершенню ліквідаційної процедури відкликану банківську ліцензію, в тому числі на здійснення валютних операцій та операцій з банківськими металами, повернуто не було, статус Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» як банка в Державному реєстрі фінансових установ не відновлено.

89. Протоколом позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» () від 08.12.2014 було змінено найменування юридичної особи, затверджено нову редакцію статуту товариства.

90. Новим найменуванням боржника є Публічне акціонерне товариство «АКБ «Базис» (), скорочена назва - ПАТ «АКБ «Базис».

91. До Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців були внесені відповідні зміни, у тому числі до видів економічної діяльності, які здійснюються ПАТ «АКБ «Базис», а саме: з видів діяльності товариства було виключено «Діяльність комерційні банки. Код КВЕД 65.12.1».

92. Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Базис», втративши статус банку, не припинило існування шляхом реорганізації або ліквідації в розумінні ст.104 Цивільного кодексу України, а з метою приведення назви відповідно до вимог ч.4 ст.15 Закону України «Про банки і банківську діяльність», змінило найменування в розумінні ст.90 Цивільного кодексу України на ПАТ «АКБ «Базис». Отже, ПАТ «АКБ «Базис» () є тією самою юридичною особою, що й ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Базис».

93. Як пояснено відповідачем-1, зміна назви зумовлена втратою статусу банківської установи, оскільки за вимогами ст.15 Закону України «Про банки і банківську діяльність» слово «банк» та похідні від нього дозволяється використовувати у назві лише тим юридичним особам, які зареєстровані Національним банком України як банк і мають банківську ліцензію.

94. Суд зазначає, що державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу відповідача-1 щодо зміни назви (перейменування) за інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є чинними, в судовому порядку не оскаржувались, відомості щодо їх скасування відсутні.

95. Згідно приписів ч.1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» внесені до Єдиного державного реєстру відомості вважаються достовірними. Отже, посилання позивача на неправомірність перейменування відповідача-1 не приймаються судом до уваги.

96. У поточний час відповідач-1 з 12.03.2018 знаходиться у стані припинення на підставі судового рішення господарського суду Донецької області про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури ухвалою господарського суду Донецької області від 01.03.2018 у справі №905/1328/17. Таким чином, умови та порядок застосування ліквідаційної процедури щодо ПАТ «АКБ «Базис» врегульовано нормами Кодексу України з процедур банкрутства, а до введення в дію Кодексу 21.10.2019 - нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

97. За інформацією з офіційного сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб процедура ліквідації Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис», яку було розпочато за приписами Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» від 20.09.2001 до набрання чинності Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 22.09.2012, на час укладання спірного договору було завершено.

98. На час розгляду справи відсутні відомості щодо проведення відносно Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» процедури ліквідації в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вжиття уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком тощо.

99. Вказане зумовлює висновок суду про безпідставність посилань позивача на постанову Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.08.2018 у справі №910/8117/17 з огляду на відсутність подібності правовідносин сторін у даних справах.

100. Отже, погоджуючись з посиланням позивача щодо відсутності правонаступництва Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» () та Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» () у спірних правовідносинах, суд не розцінює таке посилання в якості підтвердження відсутності у Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» прав первісного кредитора за договором про надання кредитної лінії №38/07-ФО від 23.04.2007 внаслідок зміни назви, оскільки внаслідок зміни назви не відбувається створення нової юридичної особи, до якої переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи, отже, зміна назви (за умови збереження організаційно-правової форми) не може породжувати правовідносини правонаступництва як такі.

101. Щодо посилання позивача стосовно ненадання належного розрахунку заборгованості позивача за кредитним договором, право вимоги за яким було відступлено новому кредиторові, та непідтвердження заборгованості позивача перед банком за кредитним договором саме в розмірі вартості відступленого права вимоги, суд зазначає таке.

102. Як пояснено відповідачем-1, після скасування постанови Правління НБУ від 23.08.2012 №357, якою була відкликана банківська ліцензія ПАТ «АКБ «Базис», постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2014 у справі №826/2238/13-а, банківська ліцензія відновлена не була. За вимогами Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», згідно з якою юридичним особам, які не є банками та фінансовими установами, заборонено здійснювати валютні операції без наявності відповідної ліцензії, зобов`язання (кошти) ПАТ «АКБ «Базис» в іноземній валюті були переведені у гривневий еквівалент за курсом НБУ станом на 31.12.2014.

103. За розрахунком відповідача-1 станом на час укладання спірного договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016 сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «АКБ «Базис» за договором про надання кредитної лінії №38/07-ФО від 23.04.2007 складала 37528810,38грн, в тому числі сума кредиту 25229689,60грн, що еквівалентно 1600000 доларів США та сума нарахованих відсотків 12299120,78грн, що еквівалентно 779977,62 доларів США, в тому числі 267266,47 доларів США за рішенням у цивільній справі №2027/11739/2012.

104. Погоджуючись з посиланням позивача щодо відсутності підтвердження заборгованості позичальника за договором про надання кредитної лінії №38/07-ФО від 23.04.2007 саме у розмірі 37528810,38грн, що й стало вартісним визначенням розміру відступленого права вимоги до боржника, суд зауважує на відсутності доведених позивачем обставин щодо невідповідності зазначеного у спірному договорі розміру боргу позивача за кредитним договором його дійсному розміру.

105. Враховуючи відсутність доведених позивачем обставин щодо припинення основного зобов`язання за договором про надання кредитної лінії №38/07-ФО від 23.04.2007 шляхом належного виконання, суд не приймає до уваги посилання відповідача на недійсність спірного договору через відсутність заборгованості позивача перед ПАТ «АКБ «Базис» як кредитором.

106. Суд також відзначає, що предметом розглядуваного судом спору є визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016, отже, встановлення вартісного значення невиконаних позивачем зобов`язань з погашення кредиту за договором про надання кредитної лінії №38/07-ФО від 23.04.2007 не входить до предмету доказування в межах даної справи.

Висновки суду

107. Враховуючи недоведеність позивачем наявності правових підстав та обставин, з якими закон пов`язує визнання правочинів недійсними, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016 з причини їх безпідставності.

Розподіл судових витрат

108. З урахуванням відмови у задоволенні позову за приписами ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача. Доказів понесення інших судових витрат сторонами не надано.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , с. Покотилівка, Харківська область, до Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис», м. Бахмут, Донецька область, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ», м. Харків, Харківська область, про визнання недійним договору про відступлення права вимоги №ВВ-38/07-ФО від 12.12.2016, відмовити.

В судовому засіданні 18.12.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.12.2019.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова