ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 року м.Дніпро Справа № 908/468/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Чередка А.Є., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від позивача: Клюйко Андрій Андрійович, ордер ЗП №088411 від 20.11.2019 року, адвокат;

від відповідача: Крамаренко Ганна Миколаївна, довіреність №Юр-155-1019 від 04.10.2019 р.оку, адвокат;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз на рішення господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 року (повний текст складено 08.08.2019 року) у справі № 908/468/19 (у складі колегії суддів: головуючий суддя -Зінченко Н.Г., судді: Топчій О.А., Носівець В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Південь-буд, (71700, м. Токмак Запорізької області, вул. Гоголя, буд. 103/2)

до відповідача Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз, (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 7)

про стягнення 443 253,40 грн. заборгованості за платне користування складовими газорозподільної системи

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 року у справі № 908/468/19 позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Південь-Буд 366 083,71грн. заборгованості, 7 965,78 грн. 3 % річних, 28 128,24 грн. втрат від інфляції грошових коштів та 6 032,66 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що в порушення умов договору на користування складовими газорозподільної системи № 1 від 06.06.2016 року відповідач свої зобов`язання в частині оплати за користування належним позивачу газопроводом не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 366 083,71 грн. за період з 01.07.2017 року по 31.01.2019 року, доказів оплати якої відповідач не надав, розмір заборгованості не оспорював.

Суд, посилаючись на постанову Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №908/3203/16, спростував доводи відповідача про те, що йому невідомі умови договору на користування складовими газорозподільної системи, зазначив, що за змістом вказаної постанови слід дійти висновку про наявність у відповідача необхідних документів (договір, протокол розбіжностей до нього).

Також суд у даній справі дійшов висновку, що відповідно до змісту постанови Верховного Суду спір з приводу умов договору врегульовано сторонами до подачі ними позовів у справі №908/3203/16.

Стосовно обов`язку сплачувати грошові кошти за користування складовими газорозподільної системи, суд зазначив, що постановою Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №908/3203/16 вже надавалась правова оцінка змісту укладеного між сторонами договору, у тому числі, щодо обов`язку сплачувати грошові кошти за майно, в результаті чого суд визнав укладеним договір в редакції, запропонованій ТОВ Південь-Буд з урахуванням протоколу розбіжностей до нього.

В підтвердження факту користування відповідачем спірним газопроводом, за відсутності підписаного сторонами акту приймання-передачі майна, суд в оскаржуваному рішенні послався на наступні судові акти:

- постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2017 року у справі № 808/1886/16, де ПАТ по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз було третьою особою і якою встановлено факт експлуатації об`єкта будівництва Газифікація сіл Левадне, Долина, Рибалівка, Любимівка Токмацького району. І черга будівництва. Міжселищний газопровід високого та середнього тиску ПАТ по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз;

- постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.05.2017 року у справі №908/3203/16, якою встановлено, що ПАТ по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз є оператором газорозподільної системи сіл Левадне, Долина, Рибалівка, Любимівка Токмацького району;

- ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.04.2016 року у справі №908/4164/15 про банкрутство ПП Компанії Метан, якою встановлено факт перебування газопроводу на балансі ПАТ по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз під інвентарним номером №30204496.

Визначаючи початок перебігу користування орендованим майном, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до листа відповідача від 04.11.2013 року за вих.№08/1045 підтверджується, що така безперервна експлуатація газопроводу, який обліковується як обєкт незавершеного будівництва, здійснюється Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз з початку 2012 року.

Щодо сум стягнення, суд перевірив їх розрахунок за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство та встановив, що при розрахунку 3 % річних було допущено арифметичну помилку. Після проведеного перерахунку сума 3 % річних з 01.08.2017 року по 31.12.2018 року склала 7 965, 78 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального, процесуального права та зазначає, що:

- постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.05.2017 року по справі № 908/3203/16 було встановлено, що договір на користування складовими газорозподільної системи № 1 від 06.06.2016 року є таким, що укладений в редакції протоколу розбіжностей від 16.09.2016 року;

-постановою Верховного Суду від 21.03.2018 року постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.05.2017 року та рішення господарського суду Запорізької області від 08.02.2017 року у справі № 908/3203/16 залишено без змін;

- ані в резолютивній частині рішення суду першої інстанції у справі № 908/3203/16, ані у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції у справі № 908/3203/16, не визначено умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір газорозподільної системи № 1 від 06.06.2016 року; в протоколі розбіжностей до договору на користування складовими газорозподільної системи № 1 від 06.06.2016 року мова йде про визначення плати за користування майном та порядок здійснення розрахунків, порядок прийому передачі майна залишився не врегульованим;

- пунктом 3 розділу І вищевказаного договору передбачено, що право користування майном у користувача (ПАТ Запоріжгаз) виникає з дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі;

- відповідно до п.п.1 п.2 розділу III цього договору на власника (ТОВ Південь-буд покладено обов`язок передати майно відповідно до акту приймання-передачі;

- передача майна не була здійснена власником по теперішній час та воно не зараховано на баланс користувача відповідно до п. З розділу II договору;

- договір на користування складовими газорозподільної системи № 1 від 06.06.2016 року, що укладений в редакції протоколу розбіжностей від 16.09.2016 року, є оплатним та є за своєю правовою природою договором оренди, форма договору не відповідає тим формам, що визначені Кодексом ГРМ, тому у користувача відповідно до умов вищевказаного договору не виникло право користування майном за та обов`язок сплачувати грошові кошти за майно, яке не було передане;

- договір на користування складовими газорозподільної системи, що є одним з трьох альтернативних варіантів взаємодії між оператором ГРМ та власниками таких складових газорозподільної системи, є типовим, що унеможливлює відхилення сторонами, від умов такого типового договору, тому умова договору (зміст якого не є відомим оператору ГРМ), про оплатне користування складовими газорозподільної системи, прямо суперечить діючому законодавству;

- оскільки майно залишилося не переданим за актом приймання-передачі, як того вимагає чинне законодавство України та умови договору, а в самому договорі містяться суперечності між його пунктами в частині того, яке саме майно повинно було бути передано, а також п.1 та п. 2 не відповідають п. 14 декларації про готовність об`єкта до експлуатації, тому на теперішній час Товариству невідомо, про яке майно йде мова;

- ТОВ Південь-Буд не має права розпоряджатися тим, шо йому не належить та вимагати оплати за укладеним договором, відносно вищевказаного майна, порушуючи при цьому чинне законодавство України та права третіх осіб.

Скаржник просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 року у справі № 908/468/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Південь-буд" в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує доводи апелянта.

Зазначає, що:

- судовими рішеннями є встановленим факт користування відповідачем належним позивачу з 2012 року газопроводом;

- момент виникнення орендних правовідносин, відповідних прав та обов`язків вже досліджувався господарським судом Запорізької області по справі № 908/1467/17, що стало підставою для задоволення господарським судом Запорізької області першого позову ТОВ Південь-Буд до ПАТ Запоріжгаз про стягнення 144 533,88 грн. за договором на користування складовими газорозподільної системи.

Позивач вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача про стягнення 443 253,40 грн. заборгованості за платне користування складовими газорозподільної системи за договором на користування складовими газорозподільної системи № 1 від 06.06.2016 року, що складається з: основної заборгованості в розмірі 366 083,71 грн., 3 % річних в розмірі 7 980,00 грн. і інфляційних втрат в розмірі 69 189,69 грн.

Колегією суддів встановлено, що питання укладення договору між позивачем та відповідачем у даній справі були предметом судового розгляду у справі №908/3203/16, на судові рішення у якій послався суд першої інстанції.

Так, з висновків постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №908/3203/16 від 21.03.2018 року вбачається наступне:

-"...Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз" м. Запоріжжя (далі Запоріжгаз ) звернулося в Господарський суд Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Південь Буд, м. Токмак, Запорізька область (далі Товариство про зобов`язання укласти договір на користування складовими газорозподільної системи в редакції, запропонованій позивачем за первісним позовом.

- 25.01.2017року до суду першої інстанції надійшла зустрічна позовна заява Товариства до ПАТ по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз про визнання укладеним договору на користування складовими газорозподільної системи в редакції, запропонованій Товариством.

- Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.02.2017р. у справі № 908/3203/16 в задоволені первісного та зустрічного позову відмовлено.

- Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.05.2017 апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю Південь Буд та публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Запорізької області від 08.02.2017 у справі № 908/3203/16 залишено без змін.

- Приймаючи рішення у цій справі суд першої інстанції зазначив про недоведеність Товариством наявності права власності стосовно згаданого газопроводу, адже останній як об`єкт нерухомості не зареєстрований у відповідному реєстрі прав на нерухоме майно.

- Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

- Як встановлено судами попередніх інстанцій спірний газопровід введений в експлуатацію у ІІ кварталі 2016, що підтверджується Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ складності, зареєстрованій 06.06.2016року.

- Частиною 4 статтею 5 Закону Про реєстрацію встановлено, що (…)не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на (…) промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі) (…).

- За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що висновок місцевого господарського суду щодо необхідності державної реєстрації згаданого газопроводу Товариства, як передумови набуття права власності, - є хибним.

- Як встановлено судами попередніх інстанцій, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз перебуває в Зведеному переліку суб`єктів природних монополій, до того ж необхідність укладання відповідного договору визначена Кодексом.

- 08.08.2016року Товариство звернулося до Запоріжгазу з листом за вих. № 49 від 08.07.2016року з пропозицією скласти з власником цього міжселищного газопроводу Товариством з обмеженою відповідальністю Південь Буд договір купівлі-продажу з ціною 3 987,142 грн, або договір оренди на умовах 5% річних з урахуванням помісячного індексу інфляції.

- Листом за вих. № 06/1007 від 16.08.2016РОКУ Запоріжгаз в особі Токмацького управління з експлуатації газового господарства Запоріжгаз , посилаючись на пункт 2 глави 1 розділу ІІІ Кодексу, направив Товариству два примірники проекту договору на користування складовими газотранспортними системами об`єкту Газифікація сіл Левадне, Долина, Рибалівка, Любимівка Токмацького району, І черга будівництва. Міжселещний газопровід високого та середнього тиску, з пропозицією підписати договори та один примірник повернути на адресу ПАТ Запоріжгаз Токмацьке УЕГГ.

- Згаданий лист з проектом спірного договору був отриманий Товариством 30.08.3016, що підтверджується листом Укрпошти № 377/01 від 13.09.2016року.

- У відповідь на пропозицію щодо укладання договору Товариство з листом № 54 від 16.09.2016 року надіслало на адресу Запоріжгаз протокол розбіжностей до зазначеного договору. Цей лист разом з протоколами розбіжностей до проекту договору № 1 на користування складовими газорозподільної системи від 06.06.2016року був отриманий Запоріжгазом 20.09.2016року, про що свідчить відповідний штамп Запоріжгазу на листі Товариства № 54 від 16.09.2016.

- Судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що Запоріжгаз , отримавши протокол розбіжностей у визначений Законом 20-ти денний термін (до 11.10.2016року) заходів щодо врегулювання розбіжностей не вжив, неврегульовані розбіжності для вирішення суду не передав.

- Тому в силу імперативної норми частини 7 статті181 Господарського кодексу України, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що пропозиції Товариства, визначені ним у протоколі розбіжностей до спірного договору вважаються прийнятими Запоріжгазом, відтак, спірний договір є таким, що укладений в редакції цього протоколу розбіжностей.

- Посилання Запоріжгазу на те, що разом із протоколом розбіжностей Товариством до його листа № 54 від 16.09.2016року не було додано примірника підписаного ним договору, щодо якого був складений цей протокол, судами попередніх інстанцій правильно не прийнято до уваги, оскільки визначені частинами 5-7 статті 181 Господарського кодексу України дії сторони ініціатора укладання договору, строки виконання цих дій та правові наслідки не вжиття заходів з врегулювання розбіжностей у визначені строки не ставляться у залежність від отримання примірника відповідного проекту договору разом з протоколом розбіжностей до нього.

- Відтак, приймаючи до уваги всі вказані вище обставини та наведені норми законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що пропозиції товариства з обмеженою відповідальністю Південь Буд вважаються прийнятими публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, а договір укладеним з урахуванням протоколу розбіжностей до нього, тому, за таких обставин підстави для задоволення як первісного, так і зустрічного позовів відсутні, адже спір з приводу умов Договору був врегульований сторонами до подачі ними позовів...".

Таким чином, є встановленим, що між сторонами 11.10.2016 року укладено договір №1 від 06.06.2016 року в редакції протоколу розбіжностей товариства з обмеженою відповідальністю Південь Буд.

Отже, доводи апелянта про відсутність договору між сторонами, відсутність у позивача по даній справі права власності на газопровід, права вимоги оплати за його використання відповідачем, доводи щодо того, що

умови договору відповідачу не відомі, щодо невідповідності умов договору вимогам Кодексу ГРМ колегія суддів вважає безпідставними в силу того, що вони суперечать дійсним обставинам справи.

Однак всі ці доводи суперечать один одному, стростовуються обставинами, встановленими судовими рішеннями у справі № 908/3203/16 та повторного доведення не потребують.

Також наведені доводи апелянта спростовуються висновком постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.10.2019 року по справі №908/895/19 за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз до Товариства з обмеженою відповідальністю Південь Буд про розірвання договору на користування складовими газорозподільної системи №1 від 06.06.2016 року, укладеного між сторонами.

Зазначеною постановою залишено без змін рішення господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 року у справі №908/895/19 про відмову в задоволенні позовних вимог.

Також є встановленим, що рішенням господарського суду Запорізької області №908/1467/17 від 15.01.2019 року, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного суду від 26.11.2018 року у справі №908/1467/17, визнано обґрунтованими позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Південь-буд до Публічного акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз про стягнення плати за користування спірним газопроводом за період з 11.10.2016 року по 30.06.2017 року в розмірі 144 533 грн. 88 коп. за договором №1 на користування складовими газорозподільної системи від 06.06.2016 року.

За приписами п. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене, не потребує дослідження та доведення та обставина, що правовідносини між ТОВ Південь-Буд - власник та ПАТ Запоріжгаз - користувач врегульовано договором №1 на користування складовими газорозподільної системи від 06.06.2016 року в редакції протоколу розбіжностей (далі за текстом договір), та обставина наявності у відповідача обов`язку щодо оплати за користування газопроводом за спірним договором.

За умовами п. 1.1. договору предметом цього договору є надання користувачеві у платне користування належних власнику складових газорозподільної системи, а саме: газопровід Газифікація сіл Левадне, Долина, Рибалівка, Любимівка Токмацького району Запорізької області. І черга будівництва Міжселищний газопровід високого та середнього тиску.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ-1 договору, річна вартість користування майном складає 5% від вартості майна, що зазначена у п. 4 розділу І цього договору. Із врахуванням індексу інфляції.

Пунктом 4 розділу І визначено, що орієнтовна ціна договору складає 3987142,00 грн., що визначена на основі експертного звіту ПП Бердянськміськбуд від 08.12.2015 №454/1115 про оцінку майна, що є предметом цього договору.

Згідно з п. 2 розділу ІІ-1 договору, сума річної вартості користування майном, що передбачена п. 1 розділу ІІ-1 цього договору, підлягає помісячній сплаті користувачем на розрахунковий рахунок власника до останнього числа кожного місяця. Розмір місячної плати за користування майном вираховується наступним чином: сум/12 міс, де Сум сума річної вартості користування майном, що передбачена п. 1 розділу ІІ-1 цього договору, 12 міс кількість місяців у році.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати за користування газопроводом стала підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми заборгованості та штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи свідчать, що в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання з оплати за користування газопроводом не виконав. Таким чином, на час ухвалення судового вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.07.2017 року по 31.01.2019 року становить 366 083,71 грн.

Встановлено, що відповідачем в суді першої інстанції розмір заборгованості за договором на користування складовими газорозподільної системи № 1 від 06.06.2016 року не оспорювався.

Суд першої інстанції надав оцінку, а позивач доводи суду не спростував, і щодо відсутності підписаного між сторонами акту-приймання передачі майна

Колегія суддів зазначає, що:

- постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2017 року у справі № 808/1886/16 (ПАТ по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз - третя особа ) встановлено факт експлуатації об`єкта будівництва Газифікація сіл Левадне, Долина, Рибалівка, Любимівка Токмацького району. І черга будівництва. Міжселищний газопровід високого та середнього тиску ПАТ по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз;

- постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.05.2017 року у справі №908/3203/16 встановлено, що ПАТ по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз є оператором газорозподільної системи сіл Левадне, Долина, Рибалівка, Любимівка Токмацького району;

- ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.04.2016 року у справі №908/4164/15 про банкрутство ПП Компанії Метан встановлено факт перебування газопроводу на балансі ПАТ по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз під інвентарним номером №30204496.

Таким чином, факт користування відповідачем спірним газопроводом встановлений вищезазначеними судовими рішеннями.

Згідно ч. 1 розділу III Кодексу газорозподільних систем ніхто, крім відповідача, не має право експлуатувати газопровід, оскільки експлуатація газорозподільних систем здійснюються виключно Операторами ГРМ. Пунктом 2 розділу III Кодексу газорозподільних систем передбачено, що власники газової мережі зобов`язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ.

Як зазначено в п. 11 постанови Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі №925/1596/16, враховуючи норми ч.2 ст. 640 та ч.2 ст. 642 ЦК України, при вирішенні питання щодо визначення початку користування орендованим майном (момент виникнення орендних правовідносин та відповідних прав та обов`язків) та щодо обрахування початку перебігу строку оренди має значення наявність будь-якого належного доказу, що підтверджує відповідні обставини, а не виключно назва документу - акт приймання-передачі (ч.1 ст.795 Цивільного кодексу України), що підтверджує прийняття майна в оренду. Сам по собі акт приймання-передачі об`єкту оренди не є єдиним документом в підтвердження початку користування орендованим майном та початком перебігу строку оренди.

Факт того, що відповідач безперервно експлуатує газопровід, власником якого є ТОВ Південь-Буд починаючи з 2012 року, підтверджує лист відповідача від 04.11.2013 року за вих. № 08/1045 щодо порушення чинного законодавства при експлуатації розподільних газопроводів, та перелік щодо проблемних новозбудованих газопроводів по Запорізькій області, які обліковуються, як об`єкти незавершеного будівництва, а фактично знаходяться в експлуатації.

В силу приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення суми боргу.

Його вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних також правомірно задоволені судом відповідно до положень ст.625 Цивільного кодексу України. В апеляційній скарзі питання щодо вказаних сум відповідачем не порушено.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За встановлених колегією суддів обставин справи, слід вважати, що апелянт не спростував висновки оскаржуваного рішення суду, скарга є не доведеною та не підлягає задоволенню.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як законне та обгрунтоване, постановлене у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

В задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати за розгляд апеляційної скарги віднести на апелянта відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 року у справі № 908/468/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.01.2020 року.

Головуючий суддя Т.А.Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко