РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.07.2019Справа № 910/2549/18
За позовом заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах Міністерства оборони України

до Державного підприємства Львівський бронетанковий завод м. Львова

про стягнення неустойки, ціна позову 299841,58 грн.

Суддя Паламар П.І.
Секретар судового засідання Радецька Ю.О.
Представники:
від прокуратури: Гальчинський С.О.,

від позивача: Глазунов М.Ю.,

від відповідача: Ланець А.С.

СУТЬ СПОРУ :

у березні 2018 року заступник військового прокурора Західного регіону України звернувся в суд з позовом в інтересах Міністерства оборони України з підстав ст. 23 Закону України Про прокуратуру про стягнення з Державного підприємства Львівський бронетанковий завод 4941432,66 грн. неустойки.

Прокурор зазначав, що всупереч умов укладеного між позивачем і відповідачем державного контракту на виконання робіт за державним оборонним замовленням № 342/3/5/16/101 від 30 грудня 2016 р., додаткових угод до цього контракту, останній прострочив виконання ремонту сімдесяти двох одиниць військової техніки.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивача 4620817,56 грн. пені, 320615,10 грн. штрафу, передбачених п. 7.2 договору. Також прокурор просив покласти на відповідача понесені ним витрати з оплати судового збору.

У процесі розгляду справи прокурор пояснив, що спір з приводу ремонту шістдесяти одиниць військової техніки вирішений постановою Північного апеляційного господарського суду від 18 квітня 2019 р. у справі № 910/2874/18. У зв`язку з цим заявою № 05/2-393в від 11 липня 2019 р. прокурор зменшив розмір заявлених до стягнення сум пені до 283018,18 грн., штрафу до 16823,40 грн., посилаючись на прострочення виконання відповідачем ремонту решти техніки, з яких одного виробу на 97 днів, одного на 67 днів, трьох на 18 днів, одного на 13 днів, трьох на 11 днів.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги у зменшеному розмірі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений прокурором в його інтересах позов.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на неможливість виконання зобов`язання внаслідок прострочення позивача. Також вказував на відсутність підстав для представництва прокурором інтересів позивача.

Заперечення відповідача щодо наявності передбачених ст. 23 Закону України Про прокуратуру підстав для звернення прокурора в суд з указаним позовом, необгрутовані, оскільки як вбачається з матеріалів справи представництво прокурора в суді зумовлене порушенням інтересів держави, які полягають у забезпеченні виконання зобов`язання за спірним контрактом, посилення відповідальності за невиконання зобов`язання з ремонту військової техніки для потреб держави та ефективного використання бюджетних коштів.

Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено державний контракт на виконання робіт за державним оборонним замовленням № 342/3/5/16/101 від 30 грудня 2016 р., додаткові угоди до нього, згідно з умовами яких відповідач (виконавець) зобов`язався виконати роботи з регламентованого ремонту транспортних засобів військового призначення орієнтованою вартістю 763534915,12 грн. за номенклатурою, етапами, в обсягах та у строки, зазначеними у календарному плані виконання робіт (додаток № 1 до договору), що є невід`ємною частиною договору, а позивач (замовник) передати транспортні засоби для проведення ремонту, після його проведення прийняти їх та оплатити вартість робіт на умовах контракту.

Відповідно до умов п. 3.1 контракту поставка виробів в ремонт до виконавця здійснюється представниками замовника не пізніше 20 робочих днів після укладення контракту (за письмовим погодженням замовника із виконавцем не пізніше 10 діб до початку чергового етапу надання послуг, у кількості, що підлягає ремонту за зазначеним етапом). Приймання передавання передача виробів для проведення ремонту, їх отримання після проведення ремонту здійснюється у порядку, визначеному згідно вимог Інструкції про порядок передачі озброєння, військової техніки і майна в ремонт, затвердженої наказом Міністра оборони України № 505 від 31 липня 2012 р., Керівництвом з організації експлуатації бронетанкового озброєння та техніки у Збройних Силах України в мирний час, введеного в дію наказом Міністра оборони України № 665 від 25 грудня 2009 р. та оформлюється нарядом на ремонт та/або актом приймання передавання за участю представника військової частини (здавальника).

Календарним планом виконання робіт (надання послуг) за державним оборонним замовленням (додаток № 1 до договору) визначено строки виконання ремонту загалом сімдесяти двох одиниць військової техніки, зокрема, 3 одиниць до 31 березня 2017 р., 6 одиниць до 30 квітня 2017 р., 7 одиниць до 31 травня 2017 р., 7 одиниць до 30 червня 2017 р., 7 одиниць до 31 липня 2017 р., 7 одиниць до 31 серпня 2017 р., 7 одиниць до 30 вересня 2017 р., 8 одиниць до 31 жовтня 2017 р., 10 одиниць до 30 листопада 2017 р., 10 одиниць до 29 грудня 2017 р.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями указаного контракту, додаткових угод до нього.

Отже, з урахуванням указаних умов контракту позивач зобов`язався передати відповідачу військову техніку для ремонту протягом 2-30 січня 2017 р., а останній провести її ремонт не пізніше 29 грудня 2017 р.

Зі змісту спірного державного контракту, календарного плану виконання робіт (надання послуг) за державним оборонним замовленням слідує, що сторони врегулювали строки передачі в ремонт та повернення з ремонту всієї партії з 72 виробів, проте строки ремонту кожного окремого виробу або черговості виконання робіт визначені ними не були.

Спір у даній справі стосується виконання ремонту дванадцяти із семидесяти двох одиниць військової техніки.

При цьому, з поданого прокурором розрахунку вбачається, що зменшені позовні вимоги зводяться до прострочення ремонту дев`яти одиниць техніки.

Зокрема, як зазначив прокурор, три вироби №№ Х05ВТ3853, Ц02АТ0008, Ц01АТ6122, передані 26 липня 2017 р. на підставі наряду № 134/17/54 від 17 березня 2017 р., а повернуті з ремонту 12 та 13 березня 2018 р. без прострочення.

З вищевказаного розрахунку, нарядів №№ 19/17/52 від 13 січня 2017 р., 75/17/270 від 13 лютого 2017 р., актів приймання-передавання виробів вбачається, що 7 виробів №№ И12ВТ8668, Х07ВТ3426, Ц03АТ2519, Х05ВТ3841, Х05ВТ3768, Х07ВТ3443, Ц09ВТ0596 відремонтовані і повернуті відповідачем позивачу відповідно 18 травня, 6 та 29 грудня 2017 р., тобто у строк, визначений календарним планом.

За відсутності чітко визначених строків ремонту кожного виробу таке виконання відповідачем свого обов`язку є належним, таким, що відповідає умовам укладеного між сторонами контракту.

Крім того, як вбачається з наряду № 134/17/54 від 17 березня 2017 р. два вироби №№ Х06ВТ5314, Х06АТ5300 були передані позивачем на ремонт відповідачу 26 липня 2017 р., тобто з простроченням на 177 календарних днів.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За змістом вимог ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо, зокрема, він не вчинив дій, що встановлені договором, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

З актів приймання-передавання виробів від 29 та 31 березня 2018 р. слідує, що ремонт указаних виробів №№ Х06ВТ5314, Х06АТ5300 був здійснений відповідачем відповідно 29 та 31 березня 2018 р., тобто через 90 та 92 дні після закінчення строку повернення з ремонту останньої партії виробів (29 грудня 2017 р.)

За умовами абз. 2 п. 7.3 спірного контракту, виконавець звільняється від відповідальності за прострочення строку проведення ремонту виробів у разі неможливості замовника надати вироби для проведення ремонту або затримки їх надання в ремонт. У такому випадку строк виконання робіт з ремонту виробів підлягає продовженню на строк затримки.

Враховуючи тривалість прострочення позивача (177 дн.) здійснення відповідачем ремонту із затримкою 90 та 92 дні також є належними виконанням своїх обов`язків.

За таких обставин у позові про стягнення 283018,18 грн. пені, 16823,40 грн. штрафу на підставі ст. 231 ГК України, ст. 624 ЦК України слід відмовити.

Як вбачається з платіжного доручення № 143 від 2 березня 2018 р. прокурором за подачу даного позову сплачено судовий збір у розмірі 74121,49 грн.

Заявою № 05/2-393в від 11 липня 2019 р. прокурор до закінчення підготовчого провадження зменшив розмір позовних вимог до 299841,58 грн., які підлягають оплаті судовим збором у розмірі 1921 грн.

За таких обставин стосовно до вимог ст. 7 Закону України Про судовий збір зайво сплачена частина судового збору у розмірі 72200,49 грн. (74121,49-1921) підлягає поверненню платнику.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові заступника військового прокурора Західного регіону України відмовити.

Судовий збір у розмірі 72200,49 грн., сплачений військовою прокуратурою Західного регіону України (79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 20, код 38326057) на підставі платіжного доручення № 05/2-393в від 11 липня 2019 р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи, повернути платнику.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 26 липня 2019 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар