ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" грудня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1633/18

за позовом Заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області, Київська обл., м. Бориспіль в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, м. Київ

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, м. Київ

Фермерського господарства "Олександр", Київська обл., Переяслав-Хмельницького р-н., с. Соснова

треті особи: ОСОБА_1 , Київ;

Хоцьківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н., с. Хоцьки

про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки

Суддя Рябцева О.О.

Секретар судового засідання Зоря В.С.

За участю представників:

від прокуратури: Івашин О.Є. (посв. № 031867 від 02.02.2015 р.);

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: не з`явився.

Встановив:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Фермерського господарства "Олександр", треті особи: ОСОБА_1 , Хоцьківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання недійсним наказу Головного Управління Держземагенства у Київській області від 10.07.2013 р. № КИ/:02:002/00002410 та витребування з незаконного володіння відповідача-2 земельної ділянки площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:0018 на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оспорюваний наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 10.07.2013 р., який став підставою для виникнення у ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку, виданий з порушенням ст.ст. 19, 58 Конституції України, ст.ст. 2, 19, 81 Земельного кодексу України 1990 р., ст.ст. 5, 22, 31, 33-37, 116, 118, 149, 198, п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу 2001 р., ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст.ст. 50, 52 Закону України "Про землеустрій", ст. 21 Закону України "Про державний земельний кадастр", ст.ст. 33, 37 Закону України "Про землеустрій", рішення Конституційного Суду України від 22.09.2008 р. № 5-рп/2005, у зв`язку з чим зазначений наказ підлягає визнанню незаконним та недійсним у судовому порядку. Оскільки, як зазначає позивач, спірна земельна ділянка вибула з державної власності протиправно, поза волею Українського народу та територіальної громади Хоцьківської сільської ради, існують всі правові підстави для витребування спірної земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0018 з незаконного володіння (власності) відповідача ФГ "Олександр" на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії на підставі ст.ст. 388, 396 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.12.2019 р. поновлено провадження у даній справі та призначено підготовче засідання на 26.12.2019 р.

26.12.2019 р. на електронну адресу господарського суду Київської області від відповідача-2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому він прость суд закрити провадження у справі № 911/1633/18, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Відповідач-2 зазначає, що за результатами розгляду Великою палатою Верховного Суду справ № 911/44/17 та № 911/4007/16 з подібними правовідносинами були прийняті судові рішення про закриття провадження у справі, оскільки позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру, яким надано земельну ділянку у власність фізичній особі, та скасування запису в Поземельній книзі, то такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки цієї фізичної особи. З огляду на вищевказані правові позиції Верховного Суду, відповідач-2 вважає, що розгляд даної справи за правилами господарського судочинства є неможливим, оскільки предметом позову в даній справі є вимоги, зокрема, про визнання недійсними наказів Головного управління Держгеокадастру у Київській області про надання земельних ділянок у власність фізичним особам, що фактично виключає можливість розгляду даної справи господарським судом Київської області, оскільки такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Прокурор у підготовчому засіданні 26.12.2019 р. був присутній.

Представник позивача у підготовче засідання не з`явився. Позивач про причини неявки представника суд не повідомив, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 194.

Представник відповідача-1 у підготовче засідання не з`явився. Відповідач-1 про причини неявки представника суд не повідомив, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 216.

Представник відповідача-2 у підготовче засідання не з`явився. Відповідач-2 про причини неявки представника суд не повідомив, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання був повідомлений належним чином що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 961. При цьому, 26.12.2019 р. на електронну адресу господарського суду Київської області від представника відповідача-2 надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі.

Представник третьої особи-1у підготовче засідання не з`явився. Третя особа-1 про причини неявки представника суд не повідомила, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання третя особа-1 була повідомлена належним чином в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Представник третьої особи-2 підготовче засідання не з`явився. Третя особа-2 про причини неявки представника суд не повідомила, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання третя особа-2 була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 945.

Дослідивши матеріали справи № 911/1633/19, заслухавши пояснення прокурора, судом встановлено наступне.

Прокурор звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним наказ Головного Управління Держземагенства у Київській області від 10.07.2013 р. № КИ/:02:002/00002410 та витребувати з незаконного володіння Фермерського господарства «Олександр» земельну ділянку площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:0018 на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Звернення прокурора з позовом до господарського суду Київської області обґрунтоване посиланням на ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

При цьому, прокурором позивачем-1 вказано Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, як орган який уповноважений державою здійснювати контролюючі повноваження відносно діяльності підпорядкованого органу - Головного управління Держгеокадастру Київської області, що є його структурним територіальним підрозділом.

Прокурор стверджує, що Держгеокадастром до цього часу не вжито належних заходів реагування з метою усунення порушень вимог законодавства допущених підпорядкованим органом, а саме Головним управлінням Держгеокадастру в Київській області

Прокурор, посилаючись на п. «є-1» ст. 15-1, ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України зазначав, що розпорядником земель державної власності сільськогосподарського призначення на даний час являється Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 15 не передбачено повноважень Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних органів щодо пред`явлення позовів про визнання недійсними організаційно-розпорядчих актів органів державної влади або місцевого самоврядування та витребування земель з чужого незаконного володіння.

Зазначене відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 ГПК України є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення даного позову.

Як слідує з наявних відомостей у Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019 р. прийнято до розгляду справу № 912/2385/18 за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2019 р., передану колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, в якій, зокрема поставлені питання щодо того, чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом: додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором; обґрунтування та доведення суду причин, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду).

Крім того, у вказаній справі Великою Палатою Верховного Суду розглядатиметься питання, щодо правових наслідків у випадку, якщо судом після відкриття провадження у справі за результатами розгляду справи буде встановлено відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді (прокурор не обґрунтовував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, недотримання прокурором процедури, що передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Зокрема, правового висновку Великої Палати потребують питання: чи свідчить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави про відсутність процесуальної дієздатності; які правові наслідки, якщо суд після відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, установить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з таким позовом. Приймаючи до розгляду вказану справу Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що вирішення поставлених питань щодо обґрунтування прокурором звернення до суду в інтересах держави сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якого є юридична визначеність, та принципу пропорційності, тобто, розумного балансу між приватними й публічними інтересами.

Отже, Великою Палатою Верховного Суду, серед іншого, вирішуватиметься питання щодо змісту доказів, які повинні бути надані прокурором при зверненні з позовом в порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та необхідності обґрунтування та доведення суду причин, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, а також щодо правових наслідків, якщо суд після відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором установить відсутність підстав для звернення прокурора до суду.

Вказане свідчить про те, що правовідносини у справі № 911/1633/18 та у справі № 912/2385/18 є подібними.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, оскільки Великою Палатою Верховного Суду переглядаєтся судове рішення в подібних правовідносинах, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження в справі № 911/1633/18 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 912/2385/18.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 228, п. 11 ч. 1 ст. 229, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Зупинити провадження у справі № 911/1633/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено 17.01.2020 р.

Суддя О.О. Рябцева