ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/888/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М.,

секретар судового засідання Кричовський Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"

до відповідача: Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" про: стягнення 96264,00 грн.

за зустрічним позовом: Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод"

до: Регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" про: стягнення 36433,38 грн.,

за участю представників:

від позивача Регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" - Костромицький В. К.,

від відповідача - Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод": Волосянко Р.О.,

встановив: Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" про стягнення штрафних санкцій за договором від 13.08.2018 № П/П-181430/НЮ в сумі 96264,00 грн., з яких: 32088,00 грн. - пеня; 64176,00 грн. - штраф.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Позовна заява (вх.№ 166628) прийнята судом до розгляду, відкрито провадження у справі; суд ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (ухвала про відкриття провадження у справі від 28.08.2019).

12.09.2019, відповідач надіслав клопотання (вх. №15482/19) про розгляд справи з викликом сторін в судове засідання; для з`ясування позицій сторін у справі, належної оцінки доказів наявних в матеріалах справи, а також з метою об`єктивного вирішення спору, суд задоволив подане клопотання - розгляд справи по суті призначив на 02.10.2019.

25.09.2019, до суду надіслано відзив відповідача та зустрічну позовну заяву про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі "Регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" 36433,38 грн., з яких: 19441,18 грн. - пеня, 13752,00 грн. - інфляційні втрати, 3240,20 грн. - 3 % річних. Суд прийняв зустрічний позов до спільного розгляду з первісним, вимоги за зустрічним позовом об`єднав в одне провадження з первісним позовом, здійснив перехід із спрощеного провадження на розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання по розгляду первісного позову разом із зустрічним призначив на 21.10.2019 (ухвала від 01.10.2019).

02.10.2019, відповідачем подано заяву (вих. № 1043/10 від 02.10.2019, вх.№ 16865/19) про залишення позовної заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі "Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" без розгляду; заява відповідача прийнята судом до розгляду та долучена до матеріалів справи. 14.11.2019, суд відмовив в задоволенні заяви відповідача про залишення позовної без розгляду.

Хід підготовчого провадження викладено у наявних в матеріалах справи ухвалах суду та протоколах судових засідань.

14.11.2019, підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи по суті призначено на 05.12.2019 (ухвала від 14.11.2019).

Хід розгляду справи викладено у наявних в матеріалах справи ухвалах суду та відображено в протоколах судових засідань.

17.12.2019, від Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" надійшла заява про стягнення (компенсацію) судових витрат в якій заявник просить суд вирішити питання про стягнення (компенсацію) судових витрат, пов`язаних з розглядом справи за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" про стягнення штрафних санкцій за договором від 13.08.2018 № П/П-181430/НЮ в сумі 96264,00 грн. та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі "Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 36433,38 грн.; при цьому повідомляє, що докази здійснення судових витрат, а також їх розмір будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

17.12.2019 розгляд справи по суті завершено; суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача за первісним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором від 13.08.2018 №П/П-181430/НЮ, укладеного між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" та Акціонерним товариством "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод", в частині строків надання послуг. З огляду на порушення відповідачем строків надання послуг з ремонту колісних пар, позивачем, у відповідності до пункту 7.4 Договору, нараховано відповідачу штрафні санкції в сумі в сумі 96264 грн., з яких: 32088,00 грн. - пеня; 64176,00 грн. - штраф.

17.12.2019, в судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив (вих. № НЮ-16/161 від 02.10.2019, вх.№ 17089/19 від 07.10.2019; а.с 111-116); просить суд позов задоволити в повному обсязі.

Позиція відповідача за первісним позовом. Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позов (вих.№ 986/09 від 23.09.2019, вх.№ 16423/19 від 25.09.2019; а.с. 35-39). Заперечуючи позов відповідач зазначає, що в пункті 7.4 Договору за одне й те саме порушення зобов`язання - порушення строків виконання послуг, передбачена подвійна цивільно-правова відповідальність, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України.

На думку відповідача, розрахунок позивача щодо нарахування пені є неправильним.

Відповідач стверджує, що кількість днів прострочення складає не 35, а 33 календарних дні. Відповідач подав суду контррозрахунок пені згідно якого розмір належної до стягнення з відповідача пені становить 82,89 грн. (а.с. 37). Відповідач звертає увагу суду, що згідно з Графіку подачі в ремонт і видачі з ремонту колісних пар автомотриси АГД-1А (Додаток 2), дата подачі в ремонт - протягом 10 календарних днів після підписання договору, тобто до 23.08.2018. Натомість, позивачем було передано в ремонт колісні пари автомотриси АГД-1А з порушенням строку передбаченим договором - 05.09.2018. Розмір нарахованих штрафних санкцій відповідач вважає неспівмірними, зазначає що залізниця не понесла збитків у зв`язку із простроченням виконання зобов`язань. В разі задоволення позову, посилаючись на приписи статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України, просить суд зменшити розмір штрафу.

Позиція позивача за зустрічним позовом. В судовому засіданні представник АТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує з підстав викладених у зустрічній позовній заяві (вих.№ 985/09 від 23.09.2019, вх.№ 18482/19 від 25.09.2019; а.с. 44-47) та відповіді на відзив за зустрічним позовом (вих.№ 1204/09 від 23.10.2019, вх.№ 18524/19 від 25.10.2019; а.с. 195-196); просить суд позов задоволити в повному обсязі. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем - Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" зобов`язань за договором від 13.08.2018 №П/П-181430/НЮ в частині строків оплати за надані Акціонерним товариством "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" послуги з ремонту колісних пар. З огляду на порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання передбачених п.4.2 Договору, позивачем нараховано останньому до стягнення 36433,38 грн., з яких: 19441,18 грн. - пеня; 13752,00 грн. - інфляційні втрати, 3240,20 грн. - 3% річних. Позиція відповідача за зустрічним позовом. Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на зустрічний позов (вх.№ 17956/19 від 18.10.2019; а.с. 131-134). Заперечуючи позов відповідач зазначає, що згідно з п. 4.2. Договору Замовник проводить з Виконавцем розрахунок за ремонт колісних пар автомотриси АГД-1А протягом 10 банківських днів після підписання акту здачі-приймання виконаного ремонту та отримання відповідного рахунку, але не раніше реєстрації податкової накладної.

При цьому відповідач звертає увагу суду, що згідно даних з Єдиного реєстру податкових накладних датою внесення відомостей Акціонерним товариством "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" до Єдиного реєстру податкових накладних (тобто датою реєстрації податкової накладної) є 13 лютого 2019 року. Відповідач вважає, що кількість простроченння виконання грошового зобов`язання становить 13, а не 43 дні, як зазначено позивачем. У відзиві на зустрічний позов відповідачем подано контррозрахунок (а.с. 133), відповідно до якого загальна сума штрафних санкцій має складати 11441,16 грн, з яких: 5877,57 грн. - пеня, 979,59 грн. - 3% річних, 4584,00 грн. - інфляційні нарахування. На думку відповідача, завод не поніс збитків у зв`язку із простроченням оплати за виконання зобов`язань; в разі задоволення зустрічного позову, просить суд зменшити розмір пені.

Обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.

13 серпня 2018 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (Замовник) та Акціонерним товариством "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" (Виконавець) було укладено договір №П/П-181430/НЮ (а.с.10-14).

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" надалі перейменоване згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 №938 "Деякі питання діяльності акціонерного товариства "Українська залізниця" на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Згідно п. 1.4. Договору виконавець зобов`язався у 2018 році надати замовнику послуги з ремонту колісних пар автомотриси АГД-1А, відповідно обсягів ремонту колісних пар автомотриси АГД-1А (надалі ремонт) переданих замовником виконавцю, відповідно обсягів ремонту колісних пар автомотриси АГД-1А (Додаток 1), який є невід`ємною частиною цього Договору.

У відповідності до п. 1.5 Договору замовник зобов`язався прийняти ці послуги та оплатити їх.

Відповідно обсягів ремонту колісних пар автомотриси АГД-1А (Додаток 14 а.с. 15), кількість колісних пар автомотриси АГД-1А, які підлягають ремонту - 2 шт.

Ціна цього договору визначається Протоколом погодження вартості послуг з ремонту колісних пар автомотриси АГД-1А (Додаток 3; а.с.17) і складає 916800,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 152800,00 грн.

Порядок надання послуг визначений у розділі 5 Договору. У відповідності до пункту 5.3.1 Договору виконавець зобов`язується виконати ремонт колісних пар автомотриси АГД-1А у відповідності з Графіком подачі в ремонт і видачі з ремонту колісних пар автомотриси АГД-1А (Додаток 2), який є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно пункту 6.3.1 договору виконавець зобов`язується своїм персоналом, матеріалами та засобами виконати ремонт колісних пар автомотриси АГД-1А в строки, передбачені Додатком 2, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до "Графіку подачі в ремонт і видачі з ремонту колісних пар автомотриси АГД-1А" (Додаток 2; а.с. 16), дата видачі з ремонту - до 23.11.2018. 05 вересня 2018 року замовником передано в ремонт колісні пари автомотриси АГД-1А №00156 та №00854 у кількості двох одиниць на підставі акту приймання і попереднього зовнішнього огляду від 05.09.2018 №88 (а.с.18). 27 грудня 2018 року колісні пари автомотриси АГД-1А №00156 та №00854 у кількості двох одиниць було передано з ремонту на підставі акту приймання-передачі обладнання від 27.12.2018 №13/12/1 (а.с. 19) та акту приймання передачі наданих послуг по ремонту колісних пар автомотриси АГД-1А від 27.12.2018 №13/12 (а.с. 20).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що АТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" порушено договірні строки виконання ремонту. Пунктом 7.4 договору сторони погодили, що за порушення строків виконання ремонту, передбачених Договором, Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості ремонту, з якого допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

З огляду на порушення строків виконання ремонту, замовником нараховано виконавцю штрафні санкції передбачені пунктом 7.4 договору. З метою досудового врегулювання спору, Регіональна філія "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" направила на адресу АТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" претензію № НЮ-16/22 від 30.01.2019 з вимогою у 10-ти денний строк з дня отримання претензії сплатити суму пені та штрафу у розмірі 96264,00 грн. (а.с.21-23); доказ направлення претензії відповідачу відсутній в матеріалах справи.

Вимога щодо сплати штрафних санкцій у розмірі 96264,00 грн. залишена без відповіді та задоволення, в зв`язку з чим Регіональна філія "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до АТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 96264,00 грн. за порушення строків виконання ремонту передбачених пунктом 7.4 договору.

Порядок здійснення оплати визначений у розділі 4 Договору.

Пунктом 4.2. сторони погодили, що Замовник проводить з Виконавцем розрахунок за ремонт колісних пар автомотриси АГД-1А протягом 10 банківських днів після підписання акту здачі-приймання виконаного ремонту та отримання відповідного рахунку, але не раніше реєстрації податкової накладної.

26 лютого 2019 року Замовником було перераховано Виконавцю кошти за ремонт у розмірі 916800,00 грн.; даний факт підтверджується платіжним дорученням № 1594355 від 26 лютого 2019 року (а.с.77).

Замовником порушено договірні умови в частині розрахунку за ремонт і допущено прострочку виконання грошового зобов`язання.

Відповідальність сторін обумовлена в розділі 7 Договору.

Пунктом 7.11. Договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату ремонту, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

З огляду на прострочку оплати ремонту замовником, виконавець звернувся з зустрічним позовом до Господарського суду Івано-Франківської області про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" 36433,38 грн., з яких: 19441,18 грн. - пеня; 13752,00 грн. - інфляційні втрати, 3240,20 грн. - 3% річних.

Відповідач за зустрічним позовом визнає прострочку оплати за виконаний ремонт, але заперечує щодо строку прострочки виконання грошового зобов`язання.

На підтвердження своїх заперечень відповідач за зустрічним позовом подав суду витяг з Єдиного реєстру податкових накладних (а.с.139).

При дослідженні поданого доказу, судом встановлено, що датою внесення відомостей Акціонерним товариством "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" до Єдиного реєстру податкових накладних, тобто датою реєстрації податкової накладної є 13.02.2019.

Відомості про реєстрацію (13.02.2019) також містяться на зворотньому боці податкової накладної від 27.12.2018 № 11, доданої позивачем за зустрічним позовом до зустрічної позовної заяви (а.с. 79) .

Суд зазначає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальними кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Внаслідок укладення Договору №П/П-181430/НЮ від 13.08.2018 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом. Згідно із приписами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір №П/П-181430/НЮ від 13.08.2018 укладено у письмовій формі, підписано сторонами, підписи засвідчено печатками, що відповідає приписам статей 207, 208 ЦК України; погоджено всі умови договору та досягнуто згоди щодо виконання умов останнього, отже дотримання положень такого Договору є обов`язковим.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

У відповідності до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Відповідно до ч.4 ст.631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Факт порушення строків виконання ремонту, передбачених договором від 13.08.2018 №П/П-181430/НЮ підтверджується матеріалами справи та визнається представником АТ " Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" (виконавець, відповідач за первісним позовом).

Пунктом 7.4 договору сторони погодили, що за порушення строків виконання ремонту, передбачених Договором, Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості ремонту, з якого допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В розумінні статей 173 та 230 ГК України пеня є різновидом господарської санкції за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, суть якого може полягати як в зобов`язанні сплатити гроші (грошове зобов`язання), так і в зобов`язанні виконати роботу, передати майно, надати послугу (негрошове зобов`язання).

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах - за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналогічний пункт внесений до спірного договору - пункт 7.4.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною четвертою статті 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладанні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки невиконання грошового зобов`язання.

За наведених обставин та правових норм, суд вважає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Наведена правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду: від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 19.09.2019 року у справі № 904/5770/18, від 21.11.2019 року у справі № 903/198/19.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача щодо нарахування пені та штрафу суд зазначає наступне.

Розрахунок позивача щодо нарахування штрафу є правильним.

Зважаючи на те, що факт прострочки виконання ремонту, передбачений договором від 13.08.2018 №П/П-181430/НЮ підтверджується матеріалами справи, вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом штрафу в сумі 64176,00 грн. обгрунтована та підлягає задоволенню.

Щодо періоду нарахування пені, суд звертає увагу Замовника, що станом на 27.12.2018 (складання акту приймання-передачі наданих послуг №13/12) Виконавцем допущено прострочення надання послуг з ремонту колісних пар автомотриси АГД-1А тривалістю 33 календарних дні (з 24.11.2018 по 26.12.2018), а не 35 (з 23.11.2018 по 27.12.2018), як зазначено позивачем за первісним позовом.

Згідно пункту 6.3.1 договору виконавець зобов`язався своїм персоналом, матеріалами та засобами виконати ремонт колісних пар автомотриси АГД-1А в строки, передбачені Додатком 2, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до "Графіку подачі в ремонт і видачі з ремонту колісних пар автомотриси АГД-1А" (Додаток 2; а.с. 16), дата видачі з ремонту - до 23.11.2018.

Прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду: від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15, від 08.10.2018 у справі № 927/490/18).

За наведених обставин, 23.11.2018 є граничним строком виконання ремонту, а прострочка виконання зобов`язання починається відповідно з 24.11.2018.

Також наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що 27 грудня 2018 року колісні пари автомотриси АГД-1А у кількості двох одиниць було передано з ремонту на підставі акту приймання-передачі обладнання від 27.12.2018 №13/12/1 (а.с. 19) та акту приймання передачі наданих послуг по ремонту колісних пар автомотриси АГД-1А від 27.12.2018 №13/12 (а.с. 20).

З огляду на вищевикладене, 27.11.2018 є днем виконання зобов`язання виконавцем, днем фактичного надання послуг, а тому не може враховуватися, як день прострочення.

Згідно з вірним розрахунком, проведеним судом у відповідності до п.7.4. Договору (за формулою позивача за первісним позовом), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 30254,40 грн., тобто на 1833,60 грн. менше від суми нарахованої позивачем.

Суд дійшов висновку, що замовником (позивачем за первісним позовом) неправомірно нараховано пеню за 23.11.18 та 27.11.18, а тому в частині стягнення пені в розмірі 1833,60 грн. позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають.

Згідно приписів ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Замовник (відповідач за зустрічним позовом) порушив договірні умови в частині розрахунку за виконані роботи (ремонт) і допустив прострочку виконання грошового зобов`язання. Даний факт підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем за зустрічним позовом.

Відповідальність сторін обумовлена в розділі 7 Договору.

Пунктом 7.11. Договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату ремонту, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно приписів ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Акціонерним товариством "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" (виконавцем, позивачем за зустрічним позовом) нараховано Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (замовник, відповідач за зустрічним позовом) до стягнення 36433,38 грн., з яких: 19441,18 грн. - пеня; 13752,00 грн. - інфляційні втрати, 3240,20 грн. - 3% річних; строк прострочки 43 дні.

Пунктом 4.2. сторони погодили, що Замовник проводить з Виконавцем розрахунок за ремонт колісних пар автомотриси АГД-1А протягом 10 банківських днів після підписання акту здачі-приймання виконаного ремонту та отримання відповідного рахунку, але не раніше реєстрації податкової накладної.

При дослідженні матеріалів справи, судом встановлено, що датою реєстрації податкової накладної є 13.02.2019.

Також судом встановлено, що Замовником було перераховано Виконавцю кошти за ремонт у розмірі 916800,00 грн. - 26 лютого 2019 року (платіжне доручення № 1594355 від 26 лютого 2019 року; а.с.77), тобто 26.02.19 є днем виконання зобов`язання .

З огляду на вищевикладене, період прострочки виконання грошового зобов`язання відповідачем за зустрічним позовом становить 13 днів - з 13.02.2019 по 25.02.2019, а не 43 дні, як зазначено позивачем за зустрічним позовом.

Суд здійснив розрахунок належних до стягнення з замовника сум за вищевказаний період і розрахунок суду співпадає з контррозрахунком відповідача за зустрічним позовом наданим у відзиві на зустрічний позов.

За наведених обставин, з Регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" слід стягнути на користь Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиваремонтний завод" 11441,16 грн., а саме: пеню в сумі 5877,57 грн. за період з 13.02.2019 по 25.02.2019, 3% річних в сумі 979,59 грн. за період з 13.02.2019 по 25.02.2019 та інфляційні втрати в сумі 4584 грн. за лютий місяць 2019 року.

В решті зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених норм зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе її зменшення.

Тобто, закон відносить на розсуд суду вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, а не питання звільнення боржника від її сплати в цілому.

При цьому, вирішуючи питання зменшення неустойки суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд, оцінивши в т.ч. з огляду на викладені критерії обставини даної справи, не вбачає правових підстав для зменшення розміру неустойки ні за первісним, ні за зустрічним позовом.

Висновки суду.

Первісний позов підлягає частковому задоволенню.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачена частиною 2 статті 231 ГК України.

Пеня та штраф нараховані правомірно у відповідності до норм чинного законодавства та п.7.4. Договору.

Проте, виконавцем (відповідачем за первісним позовом) допущено прострочення надання послуг з ремонту тривалістю 33 календарних дні (з 24.11.2018 по 26.12.2018), а не 35, як зазначено позивачем за первісним позовом.

З огляду на вищевикладене, з Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" підлягає стягненню на користь Регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф в сумі 64176,00 грн. та пеня в сумі 30254,40 грн. за період з 24.11.2018 по 26.12.2018.

В частині первісного позову про стягнення пені в сумі 1833,60 грн. (за 23.11.2018 та 27.12.2018) слід відмовити за безпідставністю.

Зустрічний позов підлягає частковому задоволенню.

З Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" слід стягнути на користь Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" пеню в сумі 5877,57 за період з 13.02.2019 по 25.02.2019 (13 днів) , 3% річних в сумі 979,59 за період з 13.02.2019 по 25.02.2019 (13 днів) та 4584,00 грн. інфляційних втрат за лютий 2019 року.

В решті зустрічного позову відмовити за безпідставністю, оскільки прострочка грошового зобов`язання щодо оплати ремонту наступила з 13.02.2019 (дати реєстрації податкової накладної).

Відповідно до частини 11 статті 238 ГПК України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи приписи статті 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позовні вимоги первісного позову Регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволити частково, в частині стягнення 30254,40 (тридцять тисяч двісті п`ятдесят чотири гривні сорок копійок) пені та 64176,00 (шістдесят чотири тисячі сто сімдесят шість гривень) штрафу.

У задоволенні решти позовних вимог первісного позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод", вул. Залізнична, буд. 22, м. Івано-Франківськ, 76018 (ідентифікаційний код 13655435) на користь Регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Євгена Котляра, буд.7, м. Харків, 61052 (ідентифікаційний код 40081216) - 1882,58 (одну тисячу вісімсот вісімдесят дві гривні п`ятдесят вісім копійок) судового збору на П/р НОМЕР_1 в філії Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 351823, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Позовні вимоги зустрічного позову Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" задоволити частково, в частині стягнення - 5877,57 (п`ять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень п`ятдесят сім копійок) пені, 979,59 (дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень п`ятдесят дев`ять копійок) 3% річних, 4584,00 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят чотири гривні) інфляційних втрат.

У задоволенні решти позовних вимог зустрічного позову відмовити.

Стягнути з Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Євгена Котляра, буд.7, м. Харків, 61052 (ідентифікаційний код 40081216) на користь Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод", вул. Залізнична, буд. 22, м. Івано-Франківськ, 76018 (ідентифікаційний код 13655435) - 595,51 (п`ятсот дев`яносто п`ять гривень п`ятдесят одну копійку) судового збору, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Провести зустрічне зарахування грошових сум та стягнути з Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод", вул. Залізнична, буд. 22, м. Івано-Франківськ,76018 (ідентифікаційний код 13655435) на користь Регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Євгена Котляра, буд.7, м. Харків, 61052 (ідентифікаційний код 40081216) - 82989,24 (вісімдесят дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень двадцять чотири копійки) на П/р НОМЕР_1 в філії Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 351823.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 02.01.2020.

Суддя Л.М. Неверовська