ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2019 справа № 914/1349/19

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., секретаря судового засідання Хороз І. Б., розглянувши матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», м. Львів,
до відповідача 1:Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, м. Яворів Львівської області,
до відповідача 2:Управління Державної казначейської служби України у Яворівському районі Львівської області, м. Яворів Львівської області,
про: солідарне стягнення 10'923'531,79 грн (з яких: 7'246'556,32 грн інфляційні втрати, 3'676'975,47 грн три відсотки річних).
За участю представників сторін:
позивача:Мачічка О. О. представник,
відповідача 1:Федина В. Я. представник,
відповідача 2:Прийма Ю. В. представник.
1. Судові процедури

1.2. На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до відповідача 1: Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області та відповідача 2: Управління Державної казначейської служби України у Яворівському районі Львівської області про стягнення 10'923'531,79 грн (з яких: 7'246'556,32 грн інфляційні втрати, 3'676'975,47 грн три відсотки річних).

1.3. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.08.2019.

1.4. 31 липня 2019 року відповідачем 1 подано до суду відзив на позов, яким проти позову заперечено повністю. Також, відповідачем 2 31.07.2019 подано клопотання про заміну відповідача Управління Казначейства належним відповідачем Державною казначейською службою України.

1.5. Розгляд справи у підготовчому засіданні 01.08.2019 було відкладено на 16.09.2019.

1.6. Управління Державної казначейської служби України у Яворівському районі Львівської області повторно 08.08.2019 подало аналогічне клопотання про заміну неналежного відповідача на належного. ТзОВ «Львівгаз збут» 09.08.2019 подало відповідь на відзив відповідача 1, а Управління соціального захисту населення Яворівської РДА Львівської області 13.08.2019 - подало заперечення на відповідь на відзив позивача.

11 вересня 2019 року відповідачем 2 подано відзив на позов, яким останній просить відмовити у задоволенні позову повністю. Позивач 16.09.2019 подав заперечення на клопотання відповідача 2 про заміну неналежного відповідача та клопотання про долучення доказів.

1.7. Ухвалою суду від 16.09.2019 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 30.09.2019.

30 вересня 2019 року позивачем подано до суду заяву про зміну предмету спору, згідно з якою останній просить солідарно стягнути з відповідачів 10'923'531,79 грн (з яких: 7'246'556,32 грн інфляційні втрати, 3'676'975,47 грн три відсотки річних).

Ухвалою суду від 30.09.2019 відмовлено Управлінню Державної казначейської служби України у Яворівському районі Львівської області у задоволенні заяви про заміну неналежного відповідача 2, заяву ТзОВ «Львівгаз збут» про зміну предмету спору задоволено та відкладено підготовче засідання на 07.10.2019.

1.8. Ухвалою суду від 07.10.2019 зупинено провадження у справі № 914/1349/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/3013/18. Ухвалою суду від 25.11.2019 поновлено провадження у справі № 914/1349/19 та призначено справу до розгляду на 02.12.2019.

1.9. Позивачем та відповідачем 1 подано до суду 02.12.2019 письмові пояснення по суті справи. Ухвалою суду від 02.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.12.2019. У судовому засіданні 16.12.2019 з розгляду справи по суті розгляд справи було оголошено перерву на 23.12.2019.

Рух справи відображено в попередніх ухвалах та протоколах суду.

1.10. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи. Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до частини 2 статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

1.11. Відтак, суд виконавши передбачені законом завдання господарського судочинства, надавши сторонам можливість реалізувати свої права, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, вважає за необхідне розглянути спір по суті у даному судовому засіданні. У судовому засіданні 23.12.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2. Аргументи сторін

2.1. У позовній заяві ТзОВ «Львівгаз збут» вказує, що було надавачем послуг з газопостачання на пільгових умовах населенню Яворівського району, що включене до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, що підтверджується актами звіряння розрахунків з січня 2017 року по травень 2019 року.

Відповідач 1 за рахунок державних субвенцій, зобов`язаний відшкодувати витрати понесені позивачем внаслідок надання населенню Яворівського району послуг з газопостачання на пільгових умовах.

Проте, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання населенню Яворівського району послуг з газопостачання на пільгових умовах відповідач 1 здійснював несвоєчасно та не виконав належним чином взятих на себе зобов`язань.

Оскільки відповідачем 1 несвоєчасно виконані зобов`язання щодо відшкодування витрат понесених ТзОВ «Львівгаз збут» внаслідок надання населенню Яворівського району послуг з газопостачання на пільгових умовах, він зобов`язаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Окрім того, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, товариство вказує про те, що на основі підписаних між позивачем та відповідачем 1 актів звіряння взаємних розрахунків в Управлінні державної казначейської служби України у Яворівському районі Львівській області зареєстрована заборгованість за надані населенню субсидії за період з січня 2017 року по травень 2019 року. Відповідач 1 щомісяця подавав звіти про заборгованість за бюджетними коштами до відповідача 2, яким підтверджується ця заборгованість за надані населенню субсидії.

Окрім цього, відповідач 1 кожного місяця протягом січня 2017 року - травня 2019 року здійснював реєстрацію бюджетного зобов`язання в органі Казначейства, про що свідчать Реєстри бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за відповідний період.

Одним із завдань, покладених на органи казначейства є здійснення через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів, операцій з коштами бюджетів.

Управління Державної казначейської служби щомісяця подають Державній казначейській службі відповідні дані щодо фактично нарахованих сум субсидій, допомоги та кредиторської заборгованості відповідних бюджетів згідно із зазначеними реєстрами.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті для відповідних місцевих бюджетів. Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня перераховують суми субвенцій на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Відтак, з врахуванням викладеного, позивач вважає, що Управління державної казначейської служби України у Яворівському районі Львівській області повинне нести солідарну відповідальність із відповідачем 1.

2.2. У відзиві на позов відповідач 1 зазначає, що Управління соціального захисту населення Яворівської РДА Львівської області вжило всіх необхідних заходів щодо належного виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2005 № 20, а саме: здійснювало надання щомісячної інформації про суми нарахованих пільг та житлових субсидій та акти звіряння розрахунків за надані послуги у фінансове управління та подавало звітність про заборгованість за бюджетними коштами в органи казначейства. Кредиторська заборгованість була відображена у повному обсязі і відповідає бухгалтерським даним меморіальних ордерів та відображена у актах звірки з ТзОВ «Львівгаз збут» у 2017 році. Кошти субвенцій, які надійшли у 2017 році виплачені повністю, але не забезпечили повного погашення заборгованості.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач 1 впродовж 2017 2019 років здійснював позивачу відшкодування за надані послуги з газопостачання на пільгових умовах, не порушуючи строки встановлені Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Управління соціального захисту не визначає розміру коштів субвенції та термінів їх надходження, а як головний розпорядник коштів здійснює перерахунок виділеної за цільовим призначення у відповідності до доведених йому розподілів та кошторисних призначень. Питання визначення сум та термінів надходження субвенцій цих коштів належить до компетенції Міністерства фінансів України.

Так, відповідач 1 з метою дотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та від 04.03.2002 № 256 та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688, здійснює реєстрацію фінансових зобов`язань органах Казначейства наприкінці кожного місяця, встановлюючи термін оплати 30 календарних днів. Після чого, відповідно до зареєстрованих термінів фінансових зобов`язань, подає звітність про заборгованість за бюджетними коштами за формою 7м, затвердженою наказами Міністерства фінансів України № 44 від 07.02.2017, № 340 від 02.03.2018, із зазначенням термінів простроченої заборгованості.

Відтак, Управління соціального захисту населення Яворівської РДА Львівської області зазначає, що вжило усіх належних заходів щодо належного виконання умов та проведення розрахунків за природній газ згідно з наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 Про затвердження Порядку проведення розрахунків за природній газ, теплопостачання і електроенергію; постановою Кабінету міністрів України від 11.01.2005 № 20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій; постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, а саме:

- здійснено надання щомісячної інформації про суми нарахованих пільг та житлових субсидій;

- підписано акти звіряння розрахунків за надані послуги та подано у фінансове управління;

- подано звітність про заборгованість за бюджетними коштами у органи казначейства, де відображена кредиторська заборгованість, яка відповідає бухгалтерським даним меморіальних ордерів та відображена у актах звірки із ТзОВ «Львівгаз збут» у повному обсязі.

Окрім того, відповідач 1 вказує про те, що у зв`язку із набранням чинності 23.08.2016 постановою Кабінету міністрів України № 534 Деякі питання надання субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, якою затверджено Порядок розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, згідно з яким надавачі послуг здійснюють розрахунок та повернення до бюджету невикористаних сум субсидій для відшкодування витрат на оплату послуг з центрального опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуг з газо- та електропостачання станом на 1 травня та 1 жовтня за особовим рахунком споживача громадянина, якому призначено субсидію на опалювальний (неопалювальний) сезон, що закінчився. Відповідні акти розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій подаються до структурного підрозділу з питань фінансів та до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

В кінці опалювального (неопалювального) сезону відбувається коригування сум фінансових зобов`язань в сторону зменшення, в результаті чого до бюджету повертаються невикористані суми субсидій. Однак, позивач у Додатку ІІ до позовної заяви проведено розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних без урахування сум повернутих до бюджету за опалювальні (неопалювальні) сезони 2017 2019 років.

2.3. У відзиві на позов відповідач 2 вказує таке. Вимоги позивача зумовлені неналежним виконанням Управлінням СЗН Яворівської РДА зобов`язання, а саме «зобов`язання щодо відшкодування витрат понесених ТзОВ «Львівгаз збут» внаслідок надання населенню Яворівського району послуг з газопостачання на пільгових умовах». Проте, не зазначає на підставі чого такі зобов`язання виникли, яким документом передбачено обсяги споживання ресурсів (природний газ) та період здійснення такого постачання, порядок та строк проведення таких розрахунків.

У своїй позовній заяві та додатках до неї позивач, як на правову підставу своїх вимог покликається на положення Бюджетного кодексу України, зокрема статтю 87 цього Кодексу та положення Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету якою встановлено механізм фінансування таких видатків. Підтверджуючи той факт, що дані правовідносини регламентуються бюджетним законодавством. Однак, даними нормативними документами не визначено ні обсягів наданих послуг, ні строків проведення розрахунків.

Поряд з цим, позивач покликається на відповідні норми Цивільного кодексу України, які регулюють цивільні відносини, засновані на юридичній рівності та вільному волевиявленні, майновій самостійності учасників, зокрема ст. 525, 526, 625 Цивільного кодексу України. Проте, в даному випадку УСЗН Яворівської РДА не наділене ні вільним волевиявленням, зважаючи на те, що виконання його зобов`язання перед позивачем залежить від волі третьої особи - Міністерства фінансів України, яке приймає рішення про виділення субвенції з державного бюджету на відшкодування вартості послуг наданих позивачем (за умови наявності коштів на рахунках з яких здійснюється відповідне фінансування), ні майновою самостійністю у спірних правовідносинах (відсутність власних коштів для виконання зобов`язання).

Окрім цього, зазначив що, механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, вивезення побутового сміття та рідких нечистот визначається Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 20 розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Також, спірні правовідносини регулюються Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженим Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України 03 серпня 2015 року N 493/688 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2015 року за N 1007/27452.

Відповідно до положень вказаного вище нормативного акту між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області, Департаментом фінансів Львівської обласної державної адміністрації, ТзОВ «Львівгаз збут» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» 20.04.2017 укладено Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №№ 2417, 2419 та 2422 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

Предметом цих спільних протокольних рішень є організація проведення Сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» на умовах визначених даними Спільними протокольними рішеннями.

Відтак, позивач будучи стороною-підписантом Спільних протокольних рішень погодився на умови проведення таких розрахунків, визначені Спільними протокольними рішеннями, в тому числі із умовами, що містяться у пп. 5.3. таких протокольних рішень, яким передбачено, що Спільне протокольне рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування.

Проте, у позовній заяві позивач не вказує на наявність таких Спільних протокольних рішень, чим в свою чергу умисно приховує цей факт та вводить суд в оману щодо фактичних обставин справи, оскільки не надання копій Спільних протокольних рішень може погіршити становище відповідача 2.

Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 із внесеними змінами. У відповідності до вимог даного Порядку перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Враховуючи вищенаведене, Управління Державної казначейської служби України у Яворівському районі Львівської області просить повністю відмовити у задоволенні заявленого позову.

3. Обставини справи

3.1. У період з січня 2017 року по травень 2019 року товариством з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» надано послуги з газопостачання на пільгових умовах населенню Яворівського району Львівської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги. Зазначені обставини підтверджується підписаними між ТзОВ «Львівгаз збут» та Управлінням соціального захисту населення Яворівської РДА Львівської області актами звіряння розрахунків (Т. 1, а.с. 26-54) за вищевказаний період та підтверджується сторонами у судових зсіданнях.

3.2. 20 квітня 2017 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області (сторона № 1), Департаментом фінансів Львівської обласної державної адміністрації (сторона № 2), ТзОВ «Львівгаз збут» (сторона № 3) та НАК «Нафтогаз України» (сторона остання) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій», з метою погашення взаємної заборгованості укладено Спільні протокольні рішення № 2417, № 2419 та № 2422 про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортуваня, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України (Т. 1, а.с. 180-182, 185-187 та 190-192 відповідно).

У розділі 4 «Відповідальність сторін» узгоджено, що сторони, які підписали ці спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 № 20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Пунктом 5.2. Спільних протокольних рішень визначено, що останні набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами і діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Пунктом 5.3. Спільних протокольних рішень також визначено, що останні є чинними лише у разі проведення відповідного фінансування.

3.3. Крім того, у матеріалах справи містяться Зведені реєстри погашення бюджетної заборгованості, яка утворилась станом на 01.04.2017 у частині надання пільг та субсидій населенню за природній газ згідно Постанови Кабінету міністрів України від 11.01.2005 № 20 (Т. 1, а.с. 183-184, 188-189, 193-194) та Реєстри бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів у період з січня 2017 року по квітень 2019 року, які подавались ТзОВ «Львівгаз збут» до Управління казначейства (Т. 1, а.с. 216-251).

4. Позиція суду

4.1. Згідно з частинами 1 та 2 статті 12 Господарського кодексу України, держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», статтею 9 якого встановлено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Пунктом 9 частини 1 статті 87 Бюджетного кодексу України (надалі БК України) визначено, що до видатків, які здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки, зокрема, на соціальний захист та соціальне забезпечення.

Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 БК України).

Згідно з підпунктом б пункту 4 частини 1 статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг, пільги окремим категоріям громадян проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

4.2. Як зазначено ВП ВС у постанові від 23.10.2019 справа № 922/3013/18, між сторонами виникли правовідносини з постачання природного газу окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких відповідач як головний розпорядник відповідних коштів зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги. Право позивача на отримання компенсації вартості природного газу, поставленого абонентам ТзОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на пільгових умовах, виникає не з виконання норм, установлених законом, яким визначено доходи і видатки Державного бюджету України у відповідний період, оскільки фінансові зобов`язання держави виникли не з такого закону, а із законодавства, яким унормовано надання субсидій визначеним у цьому законодавстві особам, а також з нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з постачальниками житлово-комунальних послуг. Водночас зазначено, що ТзОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» є суб`єктом господарювання, який надає послуги з постачання газу споживачам, метою його діяльності як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини другої 3 ГК України. У відносинах щодо розрахунків з постачальниками послуг для осіб, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, головні розпорядники бюджетних коштів на фінансування соціальних програм виступають не як суб`єкти владних повноважень, а як боржники у зобов`язальних правовідносинах.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема у спорах між суб`єктами господарювання.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. З огляду на те, що відповідач у спірних відносинах не здійснює владних управлінських функцій щодо ТзОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», спір у справі не має установлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, а тому розгляд цього спору відноситься до юрисдикції господарських судів.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача 2 про закриття провадження у справі, оскільки даний спір підвідомчий господарському суду.

4.3. Механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, тощо, визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (надалі Порядок № 20).

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України діяла до 31.12.2017 року і втратила чинність з 01.01.2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 951 від 08.11.2017. Відтак, положення Порядку № 20 поширюються на спірні правовідносини сторін у період до 01.01.2018.

Порядком № 20 передбачено, що він визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією Нафтогаз України та ПАТ Укртрансгаз, а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

З Порядку № 20 вбачається, що відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок, в даному випадку позивачу.

Аналіз змісту Порядку № 20 вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 20 обласні та Київська міська держадміністрації можуть приймати рішення про централізоване перерахування субвенцій, отриманих згідно з цим Порядком, без розподілу їх між бюджетами районів і міст обласного значення пропорційно за видами послуг за згодою відповідних місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Управління Казначейства в областях та м. Києві на підставі платіжних доручень обласних та Київської міської держадміністрацій перераховують зазначені кошти на рахунки бюджетів районів і міст обласного значення, відкриті в органах Казначейства.

Пунктом 7 Порядку № 20 визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

З наведеного вбачається адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу.

Запроваджуючи визначений Порядком № 20 механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (надалі ПЕК), держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг.

Тобто, державою офіційно визнається неможливість підприємств ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності). Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

З наведеного вбачається, що правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти.

4.4. З огляду на наведені вище норми права та встановлені факти проведення розрахунків на підставі спільних протокольних рішень, суд погоджується з доводами відповідачів 1 та 2, що Порядком № 20 держава фактично запровадила спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, за якого відповідачі, по суті, усувається від процедури перерахування коштів субвенції на рахунок позивача.

Тим самим, у відповідачів об`єктивно відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ, що виключає застосування до відповідачів відповідальності у вигляді нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат за прострочення грошових зобов`язань, виконання яких за погодженням з позивачем здійснювалося шляхом централізованих розрахунків на підставі спільних протокольних рішень.

Підписавши спільні протокольні рішення про проведення централізованих взаєморозрахунків за природний газ за спірні періоди 2017 року, позивач як сторона 3 таких, Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області - сторона 1, Департаментом фінансів Львівської обласної державної адміністрації - сторона 2 та НАК «Нафтогаз України» - сторона остання, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків з відшкодування втрат позивача, пов`язаних з наданням пільг та житлових субсидій населенню на постачання природного газу.

Однак відповідачі 1 та 2 не є учасниками таких Спільних протокольних рішень і не можуть нести відповідальність за порушення строків проведення розрахунків, визначених цими спільними протокольними рішеннями.

4.5. Судом також враховується, що всі розрахунки за спожитий природний газ у 2017 році проводились оформленням спільних протокольних рішень. Власними коштами відповідач 1 розрахунки не проводив, що також з врахуванням правових позицій Верховного Суду, викладених в постановах від 14.02.2018 у справі № 904/1858/16, від 14.03.2018 у справі № 910/9806/16, від 12.06.2018 у справі № 922/1010/16, від 02.08.2018 у справі № 922/3873/17, від 23.10.2019 № 922/3013/18 унеможливлює застосування до відповідача 1 заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

4.6. Фінансування субвенції щодо пільг і житлових субсидій населенню з 01.01.2018 відбувалося уже згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» (надалі Порядок № 256) у відповідній редакції.

Згідно з Порядком № 256 головні розпорядники місцевих бюджетів готують щомісяця інформацію про суми нарахованих соціальних виплат, пільг та житлових субсидій населенню та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій.

Фінансові органи районних держадміністрацій на підставі інформації, зазначеної у пункті 5 Порядку № 256, щомісяця готують реєстри сум, що підлягають перерахуванню, та подають їх Міністерству фінансів.

Казначейство перераховує протягом місяця, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, субвенцію для виплати пільг та житлових субсидій населенню на оплату.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) здійснюють протягом двох операційних днів розрахунки з підприємствами, установами та організаціями, що надають житлово-комунальні послуги, і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій).

Розрахунки за надані пільги та субсидії на оплату природного газу, послуг з транспортування, розподілу та постачання природного газу, теплопостачання з підприємствами-надавачами здійснюються на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в органах Казначейства.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, у зв`язку із втратою з 01.01.2018 чинності Порядком № 20, розрахунки між сторонами проводилися відповідачем 1 шляхом перерахування на рахунок позивача коштів субвенції з державного бюджету, саме відповідно до Порядку № 256 згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

При цьому, наказом Міністерства фінансів України від 04.01.2018 № 1 затверджено Порядок проведення органами Казначейства розрахунків, передбачених пунктами 8, 8-1 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256, та взаємодії учасників таких розрахунків.

Пунктом 4 розділу ІІ вказаного Порядку передбачено, що погашення заборгованості за фактично надані послуги (енергоносії), що утворилася на 01 січня поточного року, здійснюється протягом бюджетного року в межах бюджетних призначень на поточний рік за окремим рішенням Мінфіну.

4.7. З наведеного вбачається, що правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 915/789/16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18).

4.8. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року №534 затверджено Порядок розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання), послуг з газо- та електропостачання для індивідуального опалення (надалі - Порядок № 534). Зазначений Порядок діяв до 01.10.2019, а тому поширюється на спірні правовідносини між сторонами.

Порядком № 534 (зі змінами і доповненнями) визначено механізм розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуг з газо- та електропостачання (надалі - субсидія).

Розрахунок невикористаних сум субсидії проводиться виробниками/виконавцями послуг з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, газо- та електропостачання (надалі надавачі послуг), об`єднаннями співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельними кооперативами, які є колективним споживачем (замовником) житлово-комунальних послуг станом на 1 травня та 1 жовтня за особовим рахунком споживача-громадянина, якому призначено субсидію на опалювальний (неопалювальний) сезон, що закінчився (надалі - одержувач субсидії) (згідно з змістом Порядку № 534).

Розрахунок невикористаної суми субсидії проводиться надавачем послуг, об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельним кооперативом у разі, коли на особовому рахунку одержувача субсидії станом на 1 травня та 1 жовтня обліковується переплата за послугу.

Якщо після проведення розрахунку за формулами, зазначеними у пунктах 4 - 6 Порядку № 534, невикористана сума субсидії має від`ємне значення, розрахунок за таким особовим рахунком невикористаної суми субсидії не проводиться.

Якщо після проведення розрахунку за формулами, зазначеними у пунктах 4-6 Порядку № 534, невикористана сума субсидії має значення більше, ніж загальна сума нарахованої субсидії на оплату послуги за відповідний сезон, повернення до бюджету невикористаних сум субсидії за таким особовим рахунком здійснюється у розмірі нарахованої субсидії.

Переплата за особовим рахунком одержувача субсидії (станом на 1 травня та 1 жовтня) зменшується на розраховану відповідно до пунктів 4 - 6 цього Порядку невикористану суму субсидії. При цьому не допускається нарахування та облік будь-якої заборгованості на особовому рахунку одержувача субсидії.

Загальний обсяг невикористаних сум субсидій, що підлягає поверненню до бюджету, визначається кожним надавачем послуг, об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельним кооперативом шляхом додавання невикористаних сум субсидії за особовими рахунками всіх одержувачів субсидії.

За результатами розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій, що підлягає поверненню до бюджету, надавач послуги, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний кооператив складає акт розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій у трьох примірниках, один з яких залишає у себе, а два інших подає до 1 червня та до 1 листопада до структурного підрозділу з питань фінансів та до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві і м. Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі їх створення) ради (надалі - структурний підрозділ з питань соціального захисту населення).

У разі відсутності невикористаних сум субсидій надавач послуги, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний кооператив повідомляє про це письмово структурному підрозділу з питань фінансів та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення у зазначені строки.

Коригування сум, зазначених в актах розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій, допускається до початку опалювального (неопалювального) сезону.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення щомісяця, починаючи з червня, враховує загальний обсяг невикористаних сум субсидій, визначений у поданому надавачем послуги, об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельним кооперативом акті відповідно до Порядку № 534, під час здійснення розрахунків з таким надавачем, об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельним кооперативом відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256, та відображає разом з нарахуваннями поточного місяця у щомісячному акті звіряння розрахунків за надані послуги, що складається відповідно до пункту 5 зазначеного Порядку.

У разі відсутності кредиторської заборгованості перед надавачем послуги, об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельним кооперативом та відсутності поточних нарахувань субсидій станом на перше число місяця, в якому подано акт розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій (у разі реорганізації, ліквідації підприємства тощо), надавач послуги, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний кооператив протягом зазначеного місяця перераховує невикористану суму субсидії на рахунок структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Якщо громадяни, що перебувають у складних життєвих обставинах, не змогли своєчасно звернутися за призначенням субсидії та на підставі рішень районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій та виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або утворених ними комісій і актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства набули право на субсидію після 1 травня та 1 жовтня, акт розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій за опалювальний сезон таких одержувачів субсидії подається окремо до першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому виконано такий розрахунок.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення використовує повернуті кошти на погашення кредиторської заборгованості та/або поточні розрахунки з надавачами послуг, об`єднаннями співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельними кооперативами за надані пільги і житлові субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

4.9. Матеріалами справи не підтверджено та сторонами не надано інформації щодо укладення між позивачем та відповідачем 1 договору про відшкодування витрат за надані населенню послуги з газопостачання на пільгових умовах з ТзОВ «Львівгаз збут» на 2018-2019 роки, який би визначав зобов`язання перед позивачем з відшкодування витрат на оплату за природний газ, пов`язаних із наданням визначеній категорії населення пільг та призначених субсидій.

4.10. За результатами розгляду справи не підтвердилося порушення відповідачами 1 та 2 установлених саме для них строків здійснення розрахунків з позивачем, що унеможливлює застосування до таких наслідків неналежного виконання зобов`язань за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України в частині своєчасного відшкодування позивачу вартості спожитого природного газу абонентами - населенням Яворівського району Львівської області, що включене до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, у вигляді нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

5. Судові витрати

5.1. Пунктом 2 частини першої статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 124, 129, 180, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 03.01.2020.

Суддя Трускавецький В.П.