ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2432/19

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СМЕРЕКА"

про стягнення 27 039,60 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

Без виклику представників сторін.

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/2432/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СМЕРЕКА" про стягнення 27 039,60 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.10.2019 року відкрито провадження у справі № 911/2432/19, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) (суддя Грабець С.Ю.).

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Київської області № 112-АР від 24.10.2019 року у зв`язку з довготривалою відпусткою судді Грабець С.Ю., з метою забезпечення подальшого розгляду справ, що знаходились у її провадженні, призначено здійснити повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/2432/19.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2019 року, справу № 911/2432/19 передано судді Господарського суду Київської області Карпечкіну Т.П. для розгляду справи по суті.

У зв`язку з чим, ухвалою Господарського суду Київської області від 28.10.2019 року справу № 911/2432/19 прийнято до провадження, справу № 911/2432/19 призначено до розгляду спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

18.10.2019 року відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому останній проти позову заперечував та просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

23.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кушнер" (далі Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СМЕРЕКА" (далі - відповідач, Покупець) укладений Договір поставки продукції № 11550 (далі - Договір), відповідно до умов п. п. 1, 2 розділу І якого, Постачальник зобов`язався поставляти продукцію Покупцю, згідно із замовленням, а Покупець зобов`язаний своєчасно приймати таку продукцію, оплачувати її вартість та повернути тару, у строки визначені договором.

Під терміном продукція у даному договорі розуміється пиво у пляшках, банках та кегах, напої безалкогольні, напої слабоалкогольні, мінеральні води, мінеральні ароматизовані води, вода питна, що вироблені ЗАТ "Оболонь", ДП "Пивоварня Зіберта", ВАТ "Охтирський пивоварний завод", ДП "Красилівське", ЗАТ "Бершадський пивокомбінат".

Пунктом 1 розділу ІІ Договору визначено, що Постачальник передає в тимчасове користування ящики, піддони, кеги та балони (далі - зворотна тара) Покупцю відповідно до переліку та виключно в межах лімітів передачі зворотної тари, погоджених сторонами у Договорі шляхом підписання Акту прийому-передачі майна а Покупець зобов`язується повернути зворотну тару в строк та на умовах, визначених договором. Пляшка, в якій міститься продукція, що продається Покупцю не є зворотною тарою.

Повернення зворотної тари здійснюється по ретуру при завезенні продукції або за погодженням із постачальником покупцем самостійно (п. 5 розділу ІІ Договору).

Відповідно до п. п. 6, 8 розділу ІІ Договору Покупець зобов`язаний повертати Постачальнику 100 % від поставленої кількості: кеги, вуглекислотні балони, ящики, піддони. Вся зворотна тара повинна бути повернута покупцем, в термін не більше 20 діб з дня отримання продукції. Кеги, в термін не більше 7 діб для теплих місяців (квітень-вересень) та 14 діб для прохолодних місяців (жовтень-березень); вуглекислі балони, в термін не більше 30 діб. Покупець зобов`язується, протягом 1 календарного дня повернути наявні залишки зворотної тари в разі: демонтажу обладнання для розливу пива; письмової вимоги Постачальника, якщо Покупцем порушено умов договору або є загроза схоронності переданої зворотною тари; дострокового припинення або розірвання договору.

Якщо зворотна тара при поверненні має механічні пошкодження (деформацію) та виключає її подальше використання, вона не приймається Постачальником про що складається відповідний Акт.

При пошкодженні, втраті, не поверненні в строк, вказаний в даному договорі або знищенні зворотної тари з вини Покупця, Покупець зобов`язаний відшкодувати Постачальнику подвійну заставну ціну зворотної тари з врахуванням податку на додану вартість (згідно умов даного Договору) та відшкодувати всі спричинені своєю діяльністю або бездіяльністю збитки та упущену вигоду Постачальника.

Умовами п. 6 розділу І Договору визначено, що Договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2020 року. Якщо за тридцять календарних днів до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін письмово не повідомить про бажання розірвати цей Договір або між сторонами не буде укладений новий Договір, останній вважається кожен раз продовженим на наступний календарний рік і на тих самих умовах.

Як зазначає позивач, Постачальником на підставі спірного Договору та Актів приймання-передачі майна: № 1 від 23.03.2017 року, № 2 від 23.03.2017 року, № 3 від 31.03.2017 року, № 4 від 05.04.2017 року, № 5 від 08.04.2017 року, які підписані уповноваженими представниками Покупця та Постачальника і скріплені їх печатками, відповідачу було передано товарно-матеріальні цінності, а саме: Кега Об. 30 л. вартістю за 1 шт. без ПДВ 2 650,00 грн. у кількості 7 шт., Кега Об. 50 л. вартістю за 1 шт. без ПДВ 2 650,00 грн. у кількості 7 шт., Балон 40 кг вартістю за 1 шт. без ПДВ 1 333,00 грн. у кількості 2 шт.

Однак, у строки, визначені п. 6 розділу ІІ Договору, відповідачем в повному обсязі не здійснено повернення зворотної тари, на підставі Акту приймання-передачі майна № 6 від 19.05.2017 року та накладної на зворотню тару № ПФТ-К1931 від 19.05.2017 року, Покупець повернув Постачальнику Кегу Об. 30 л. у кількості 3 шт., Кега Об. 50 л. у кількості 3 шт., Балон 40 кг у кількості 1 шт., решта зворотної тари, а саме: Кега Об. 30 л. у кількості 4 шт., Кега Об. 50 л. у кількості 4 шт., Балон 40 кг у кількості 1 шт. повернута не була.

23.03.2018 року між Постачальником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Кушнер" (далі - Цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК" (далі - Цесіонарій, позивач) укладено Договір про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 (далі - Договір цесії), згідно п. 1.1 якого Цедент відступає, а Цесіонарій повністю приймає на себе право вимоги (право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), неповернуте з оренди/суборенди майно, відповідно до договорів, укладених із третіми особами, що зазначені в Реєстрі вимог (Додаток 1)), що належить Цеденту, і стає кредитором за Договорами (Основними договорами), укладеними Цедентом із третіми особами згідно із Реєстром вимог, що додається до цього Договору і є невід`ємною його частиною.

За цим Договором Цесіонарій повністю одержує право (замість Цедента) вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань за договором в сумі, зазначеній у Реєстрі вимог (п. 1.2 Договору цесії).

Сума відступлених прав вимоги становить суму всіх грошових вимог, які передаються за цим Договором до Цесіонарія, що станом на 23.03.2018 року становить 8 980 231,23 грн. (п. 4.1 Договору цесії).

Як вбачається з Додатку 1 до Договору цесії (п. 13) Цедент передав Цесіонарію право вимоги по сплаті боргу за спірним Договором поставки продукції № 11550 від 23.02.2017 року, укладеним з відповідачем, на суму заборгованості 43 740,00 грн., яка існувала станом на 23.03.2018 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кушнер" повідомило відповідача про зазначені вище обставини, надіславши останньому повідомлення вих. № 81 від 24.03.2018 року про відступлення права вимоги за спірним Договором та зміну кредитора у зобов`язані.

У відповідності до ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами ст. 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищезазначене, у відповідності до норм чинного законодавства України, позивач є належним та законним кредитором відповідача щодо отримання існуючої заборгованості по сплаті за товари (послуги), неповернуте з оренди/суборенди майно на загальну суму 43 740,00 грн., яка існувала станом на 23.03.2018 року, за Договором поставки продукції № 11550 від 23.02.2017 року.

У зв`язку з чим, 08.06.2018 року позивач направив на адресу відповідача Претензію вих. № 81 від 24.03.2018 року з вимогою про погашення заборгованості за Договором поставки продукції № 11550 від 23.02.2017 року в сумі 43 740,00 грн., яка отримана останнім 14.06.2018 року.

Однак, як зазначає позивач, оскільки вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення, відповідачем зворотної тари Постачальнику так і не було повернуто, позивач звернувся до суд з даним позовом і просить стягнути з відповідача 27 039,60 грн. подвійної вартості неповернутого майна з ПДВ у відповідності до п. 8 розділу ІІ Договору (Кега Об. 30 л. у кількості 4 шт. (4*2 650,00 грн.* 20%) + Кега Об. 50 л. у кількості 4 шт. (4*2 650,00 грн.* 20%) + Балон 40 кг у кількості 1 шт. (1*1 333,00,00 грн.* 20%).

В ході розгляду спору, відповідачем було подано відзив на позов, в якому останній проти позову заперечував та просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Договору Сторони зобов`язуються щомісячно, не пізніше п`ятого числа проводити звірку залишків зворотної тари у Покупця за попередній місяць, про що складається акт звірки. Сторони домовились, що у разі неявки Покупця на звірку, у випадку необґрунтованої відмови або ухилення Покупця від проведення щомісячної звірки зворотної тари та (або) не підписання Покупцем акту звірки, звірка залишків зворотної тари проводиться за даними та на підставі розрахунків Постачальника. У такому разі Постачальником (його повноважним представником) в односторонньому порядку підписується та засвідчується печаткою акт звірки в односторонньому порядку та зазначається факт неявки Покупця на звірку, необгрунтованої відмови або ухилення Покупця від проведення щомісячної звірки зворотної тари та (або) не підписання Покупцем акту звірки.

Як передбачено п. 10 розділу ІІ Договору Сторони зобов`язуються щомісячно не пізніше десятого числа проводити інвентаризацію наявних залишків зворотної тари, що є в тимчасовому користуванні Покупця. Інвентаризація проводиться за участю повноважних представників сторін, про що складається акт інвентаризації, який підписується уповноваженими представниками. Представники постачальника під час проведення інвентаризації мають право безперешкодно проводити перевірку фактичної наявності зворотної тари, їі цільове використання та умови її зберігання на складах чи магазинах покупця. Покупець зобов`язаний не перешкоджати і сприяти представникам Постачальника проведенню інвентаризації. Сторони домовились, що у разі необґрунтованої відмови або ухилення Покупця від проведення щомісячної інвентаризації наявних залишків зворотної тари та (або) не підписання Покупцем акту інвентаризації, звірка наявних залишків зворотної тари проводиться за даними Постачальника. У такому разі Постачальником (його повноважним представником) в односторонньому порядку підписується та засвідчується печаткою акт інвентаризації у односторонньому порядку та зазначається факт необґрунтованої відмови або ухилення Покупця від проведення щомісячної інвентаризації наявних залишків зворотної тари та (або) не підписання покупцем Акту інвентаризації.

Згідно до п. 12 розділу ІІ Договору у разі порушення Покупцем кінцевого терміну повернення зворотної тари протягом тридцяти календарних днів з моменту поставки або виявлення нестачі тари, Постачальник залишає за собою право, сповістивши Покупця продати йому неповернуту зворотну тару, а Покупець зобов`язаний її оплатити. При цьому сторони погоджуються, що реалізована заставна тара відпускається Покупцю по заставним цінам, встановленим на момент виставлення рахунку. Постачальник виставляє рахунок Покупцю, а Покупець повинен прийняти і оплатити рахунок окремим платіжним дорученням впродовж трьох календарних днів з моменту отримання. Після оплати рахунка, Постачальник надає Покупцю податкову та видаткову накладну. Зворотна тара вважається проданою Постачальником та придбаною Покупцем з моменту оплати останнім рахунку та отримання податкових та видаткових накладних.

Однак, Постачальником не було проведено ні звірки залишків зворотної тари у Покупця, ні інвентаризації наявних залишків зворотної тари, що є в тимчасовому користуванні у відповідача. Також, відповідач зазначив, що Постачальник не скористався своїм правом продажу відповідачу неповернутої зворотної тари попередньо сповістивши про це відповідача, як це передбачено п. 12 розділу ІІ Договору. Окрім того, зазначив, що спірна зворотна тара наявна у відповідача, однак вимог від Постачальника щодо її повернення на адресу відповідача жодного разу не надходило. В тому числі, відповідач наголошує на тому, що наявність заборгованості відповідача за Договором поставки перед Постачальником на загальну суму 43 740,00 грн., право вимоги на яку передане Постачальником позивачу згідно Договору цесії, не підтверджена жодними доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Проаналізувавши зміст спірного Договору поставки та Договору цесії, враховуючи пояснення позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що за умовами предмету Договору поставки продукції № 11550 від 23.02.2017 року, згідно із Договором про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 від 23.03.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Кушнер" відступлено, а Товариством з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК" прийнято на себе право грошової вимоги по сплаті за поставлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Кушнер" товари згідно Договору поставки продукції № 11550 від 23.02.2017 року.

Відтак, зобов`язальні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "СМЕРЕКА" за Договором поставки продукції № 11550 від 23.02.2017 року щодо повернення зворотної тари за змістом Договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 від 23.03.2018 року до позивача не переходили.

Договір цесії за своєю правовою природою є договором уступки права вимоги у визначеному ним обсязі і не є підставою для заміни сторони в зобов`язанні в повному обсязі за певним договором.

Також суд враховує, що передане Товариством з обмеженою відповідальністю "Кушнер" позивачу право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), неповернуте з оренди/суборенди майно та заявлене у даному позові право вимоги подвійної вартості неповернутого майна не є тотожними майновими правами.

Крім того, за Договором цесії передавались права саме грошових вимог по сплаті за товари (послуги), неповернуте з оренди/суборенди майно, що належить Цеденту. Тобто передавались права, за якими виникли грошові вимоги. В той же час, з долучених до справи документів не можливо встановити, що на момент передачі права вимоги зобов`язання з повернення тари було прострочено відповідачем і у відповідача перед Постачальником виникло грошове зобов`язання зі сплати подвійної вартості неповернутої тари.

Суд вважає за потрібне зазначити, що оскільки відповідачем визнано факт наявності у нього спірної неповернутої тари за Договором поставки, питання щодо її повернення повинно бути врегульовано між відповідачем та її належним власником у відповідності до умов спірного Договору поставки у передбачений таким договором спосіб.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на умови договору поставки та договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії), оскільки за змістом договору цесії не вбачається переходу до позивача прав вимоги за зобов`язаннями відповідача зі сплати подвійної вартості неповернутої зворотної тари, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими засобами доказами не доведено факту набуття прав вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "СМЕРЕКА" за договором поставки продукції № 11550 від 23.02.2017 року щодо сплати подвійної вартості неповернутої зворотної тари у розмірі 27 039,60 грн., відтак, суд дійшов висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СМЕРЕКА" про стягнення 27 039,60 грн. відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.12.2019 р.

Суддя Т.П. Карпечкін