ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/3208/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи:

за позовом: Акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (20705, Черкаська область, м. Сміла, вул. Коробейника, 1)

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19);

про стягнення 199 259,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

30.10.2019р. Акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якій просить суд стягнути з відповідача пеню у сумі 132 394,16 грн. інфляційні втрати у сумі 45 497,23 грн, 3% річних у сумі 21 367,72 грн, а також судовий збір у сумі 2 988, 89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №ОД/Т-18-821 НЮ від 28.08.2018р. в частині своєчасної оплати наданих послуг, у зв`язку з чим позивачем було нараховано штрафні санкції, 3% річних та інфляцію.

По тексту позовної заяви позивачем також заявлено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.11.2019р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/3208/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала суду від 04.11.2019р. була надіслана позивачу на визначену у позовній заяві адресу та отримана останнім 19.11.2019р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.64).

Відповідачу по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримана останнім 15.11.2019р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.63).

Згідно з ч.5, 7 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

28.11.2019р. від відповідача надійшла заява про перенесення розгляду справи та надання додаткового часу для підготовки відзиву на позовну заяву.

06.12.2019р. до суду від Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на позовну заяву (а.с.69-73), згідно якого відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат та зменшити розмір пені за несвоєчасне проведення розрахунків згідно договору на 90% від нарахованого розмірі

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що своєчасне проведення платежу не залежало від нього, оскільки кошти виділялись з Державного бюджету України їх безпосереднім розпорядником.

Як вказує відповідач, фінансування витрат на відновлення, модернізацію рухомого складу, а також капітальний ремонт відбувався в рамках затвердженої Урядом України програми з модернізації рухомого складу залізниці. Кошти на виконання зазначеної програми передбачались за рахунок видатків з Державного бюджету України, а тому відповідач вважає, що допущене порушення умов договору в частині сплати коштів за надані послуги виникло не з вини АТ "Українська залізниця", що, на його думку, може бути підставою для зменшення судом пені нарахованої позивачем.

Посилаючись на правову позицію Верховного суду щодо застосування ст. 625 ЦК України, відповідач вказує, що приписи ст.625 ЦК України є диспозитивним та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, тобто три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів.

Як зазначає відповідач, відповідно до п. 6.3. договору встановлено, що сторони передбачили відповідальність за несвоєчасне здійснення оплати послуг, наданих з боку позивача, у вигляді пені в розмірі однієї облікової ставки НБУ, яка діє в період нарахування пені від суми простроченого платежу.

Іншого виду відповідальності, як вказує відповідач, сторони не погоджували, жодних посилань в договорі на норми законодавства щодо стягнення штрафних санкцій сторонами також не встановлено.

13.12.2019р. до суду від Акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" надійшла відповідь на відзив (а.с.85-87), в якій останній зазначив, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що допущене порушення умов договору виникло не з його вини.

Крім того, позивач зазначає про не доведення відповідачем неможливості виконання зобов`язання внаслідок відсутності фінансування.

Одночасно з відповіддю на відзив позивачем було надано клопотання про продовження строку для ії надання.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, 28.08.208р. між Акціонерним товариством "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (Виконавець) та Регіональною філією "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Замовник) було укладено договір №ОД/т-18-821 НЮ на надання послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів, переданих замовником, в обсягах та переліком, зазначених в додатку №1, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Відповідно до п.3.2.4. замовник зобов`язується приймати надані послуги згідно з Актом прийому-передачі лінійного обладнання локомотивів з ремонту підписаного виконавцем та замовником.

Відповідно до п. 4.3.1 цього договору розрахунок за надані послуги здійснюються замовником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати надання послуг, але не раніше дати реєстрації податкових накладних/розрахунків корегування з операцій по наданню послуг, які підлягають оплаті, в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлених чинним законодавством порядку та строки. У разі реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН з запізненням граничних строків їх реєстрації, встановлених чинним законодавством, оплата здійснюється протягом 10 банківських днів після реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Відповідно до п. 4.3.2 договору, днем надання послуг вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками акту прийому-передачі лінійного обладнання локомотивів з ремонту та надання рахунків на оплату, з обов`язковим наданням акту прийому-передачі лінійного обладнання локомотивів з ремонту, остаточної дефектної відомості, калькуляції фактично виконаного обсягу ремонту обладнання локомотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2018р. сторонами підписано Акт №231/СЧ/251945 прийому-передачі наданих послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів, за яким надано послуги з ремонту тягового електричного двигуна ЕД-118А (з ремонтним колектором) КР-2 у кількості 5 шт., на загальну суму 990 000,00 грн, податкова накладна зареєстрована ЄРПН 11.10.2018 року за № , кінцевий строк оплати наступив 27.10.2018 року.

Так, позивачем 09.11.2018р. було направлено претензію №43-160/07 від 08.11.2018 року на адресу відповідача.

Відповідь на претензію позивачем не було отримано, при цьому, оплата за послугу відповідачем була проведена 18.12.2019р., тобто із простроченням на 51 день.

02.10.2018р. сторонами підписано Акт №234/СЧ/251951 прийому-передачі наданих послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів, за яким надано послуги з ремонту тягового електричного двигуна ЕД-118А,Б (ремонтний колектор) КР-2 у кількості 2 шт., на загальну суму 396 000,00 грн, податкова накладна зареєстрована в ЄРПН 26.10,2018 року за №, кінцевий строк оплати наступив 01.11.2018 року.

Позивачем 09.11.2018р. було направлено претензію №43-160/07 від 08.11.2018 р. на адресу відповідача, відповіді на претензію не надходило.

Оплата за надані послуги згідно акту №234/СЧ/251951 надійшла на рахунок позивача 20.12.2018 р., тобто із простроченням на 48 днів.

29.11.2019р. сторонами підписано Акт №267/СЧ/252008 прийому-передачі наданих послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів, за яким надано послуги з ремонту електричних машин ЕД- 118А, Б (з ремонтним колектором) КР-2 у кількості 2 шт., на загальну суму 396 000,00 грн, податкова накладна зареєстрована ЄРПН 06.12.2018 р. за № , кінцевий строк оплати наступив 29.12.2018 р.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №43-07/07 від 16.01.2019 р., фактична оплата за надані послуги проведена 30.01.2019 р., тобто із простроченням на 31 день.

26.12.2018р. сторонами підписано Акт №295/С4/252033 прийому-передачі наданих послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів, за яким надано послуги з ремонту електричних машин ЕД- 118А, Б (з ремонтним колектором) КР-2 у кількості 11 шт., на загальну суму 2 178 000,00 грн, податкова накладна зареєстрована ЄРПН 18.01.2019 року за № , кінцевий строк оплати наступив 25.01.2019 р.

Так, позивачем 18.02.2019р. було направлено претензію №43-36/07 від 15.02.2019р. на адресу відповідача, відповіді на претензію не надходило.

Фактична оплата за надані послуги відповідно до акту прийому-передачі №295/С4/252033 проведена 11.03.2019 р., із простроченням на 44 дні.

26.03.2019р. сторонами підписано Акт №329/С4/252114 прийому-передачі наданих послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів, за яким надано послуги з ремонту тягового електричного двигуна ЕД-Ц8А (з ремонтним колектором) КР-2 у кількості 2 шт., на загальну суму 792 000,00 грн. з ПДВ, податкова накладна зареєстрована ЄРПН 02.04.2019 року за № , отже кінцевий строк оплати наступив 25.04.2018 року.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №43-95/07 від 14.05.2019р., відповіді на зазначену претензію не надходило.

Так, часткова оплата за надані послуги за вищевказаним актом проведена 24.07.2019р., а остаточний розрахунок здійснено 23.08.2019р.

19.07.2019р. на адресу позивача був направлений лист №Т-05/79 від 19.07.2019р. в якому відповідач визнає, що заборгованість за договором є простроченою, повідомляє про те, що заборгованість була своєчасно включена до реєстрів зобов`язань по статті "Ремонти підрядним способом" для структурного підрозділу "Служба локомотивного господарства" регіональної філії "Одеська залізниця" та буде сплачена відразу після виділення централізованого фінансування з боку АТ "Укрзалізниця".

Отже підсумовуючи зазначене вбачається, що відповідачем заборгованість за надані послуги було сплачено, однак з порушенням строку, у зв`язку з чим позивачем було нараховано пеню - у сумі 132 394,16 грн, інфляційних втрат у сумі 45 497,23 грн, 3% річних 21 367,72 грн, з вимогами про стягнення яких позивачем звернувся до суду з відповідним позовом.

Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 132 394,16 грн, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.3 договору за несвоєчасне здійснення замовником оплати послуг, останній сплачує виконавцю пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення строків розрахунку.

Здійснюючи перевірку розрахунку пені позивача (а.с.7-9), судом встановлено його помилковість, з огляду на неправильне визначення початку нарахування пені за актом №231/СЧ/251945 та з огляду на помилкове застосування розміру подвійної обліком ставки НБУ за актом №329/СЧ/252114.

Як зазначалось судом вище, договором визначено строк оплати поставленого товару протягом тридцяти календарних днів з дати надання послуг.

Відповідно до ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов`язано його початок. Як встановлено судом, останні дні оплати по деяким накладним припадають на вихідний день. Згідно п.5 ст.254 Цивільного кодексу України у разі, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на зазначене, судом за допомогою системи "Ліга-Закон", в межах наведеного позивачем строку, з урахуванням положень п. 5 ст. 254 ЦК України, було здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку пені.

Так, судом встановлено помилковість лише розрахунку за актом №231/СЧ/251945, в якому визначено невірний період нарахування пені (а.с.7 з оборотом) та за актом №329/СЧ/252114., в якому помилково застосовано розмір подвійної облікової ставки НБУ (а.с.9). В іншій частині розрахунок позивача є вірним.

Розрахунок суми пені по акту від 27.09.2018р.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір однієї облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
99000030.10.2018 - 13.12.20184518.0000 %0.0495 %21969,87
99000014.12.2018 - 17.12.2018418.0000 %0.0495 %1952,88

Розрахунок суми пені по акту 26.03.2019р.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір однієї облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
79200026.04.2019 - 06.06.20194217.5000 %0.048 %15 948,49
79200007.06.2019 - 18.07.20194217.5000 %0.048 %15948,49
79200019.07.2019 - 23.07.2019517.0000 %0.0465 %1844,38
39600024.07.2019 - 22.08.20193017.0000 %0.0465 %5533,15
Отже загальна сума пені за договором, яка підлягає стягненню в межах даного позову, складає 125 884,59 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги Акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню.

Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 45 497,23 грн. та 3 % річних у розмірі 21 367,72 грн., суд вказує наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіряючи розрахунок 3% річних, доданий позивачем до позовної заяви (а.с.7-9), судом було встановлено його часткову помилковість, з огляду на неправильне визначення початку нарахування 3 % річних за актом №31/СЧ/251945 (а.с.7 з оборотом), з урахуванням вищевикладених висновків суду. В іншій частині нарахування 3% річних розрахунок позивача є вірним.

Таким чином за актом №31/СЧ/251945 від 27.09.2018р. розмір 3 % річних складає 3 987,12 грн.

Розрахунок процентів по акту від 27.09.2018р.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
99000030.10.2018 - 17.12.2018493 %3987.12
За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягають частковому задоволенню у сумі 21 204,98 грн.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Саме такі рекомендації судам щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ викладені у розділі 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

З урахуванням викладеного, здійснюючи перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, суд зазначає, що заборгованість за актом №31/СЧ/251945 існувала менше ніж один місяць, отже борг внаслідок інфляційних процесів за даним актом не виник. Розрахунок інфляційних втрат в іншій частині є вірним.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань підлягають частковому задоволенню у сумі 41 537,23 грн.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача суми пені до 90%, суд, враховуючи дискреційність повноважень суду щодо зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів щодо невідкладного направлення актів до ПАТ "Укрзалізниця" та подальшого передання до Кабінету Міністрів України, а також щодо невідкладного погашення зобов`язань після виділення коштів та щодо дати виділення таких коштів, суд вважає доводи відповідача щодо необхідності зменшення пені необґрунтованими та недоведеними.

Приймаючи до уваги вищезазначене, з огляду на часткове задоволення вимог позивача щодо стягнення штрафних санкцій, а також те, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь Акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (20705, Черкаська область, м. Сміла, вул. Коробейника, 1, ) пеню у сумі 125 884 /сто двадцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири/ грн 59 коп., 3% річних у сумі 21 204 /двадцять одна тисяча двісті чотири/ грн 98 коп., інфляційні втрати у сумі 41 537 /сорок одна тисяча п`ятсот тридцять сім/ грн 23 коп., а також судовий збір у сумі 2 829 /дві тисячі вісімсот двадцять дев`ять/ грн 40 коп.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.М. Щавинська