судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В.
Водночас з мотивами Великої Палати Верхового Суду не можу повністю погодитися з огляду на таке.
2. Велика Палата Верховного Суду, скасовуючи постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28 лютого 2019 року в цій частині позовних вимог, зазначила, що звертаючись з позовом про визнання недійсними правочинів, позивач повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Без доведення цих обставин суд не має підстав для задоволення позову.
3. Позивач, який має частку 3,5 % статутного капіталу ТОВ «ХК «Інтермет», не довів наявності порушення свого права внаслідок укладення товариством цих договорів, за захистом чого він звернувся до суду.
4. Підписання виконавчим органом товариства договору з іншою особою без передбаченої статутом згоди вищого органу цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства у його відносинах з іншою особою - стороною договору, а не корпоративних прав його учасника.
5. Велика Палата Верховного Суду вважає, що укладення спірних договорів є не прямим порушенням прав позивача на участь у товаристві та управлінні ним, а наслідком господарської діяльності товариства та результатом розпорядження юридичною особою власним майном, натомість визнання в судовому порядку недійсним рішення загальних зборів товариства, на підставі якого уповноваженою особою укладено спірні договори, не може бути підставою для визнання їх недійсними, оскільки не порушує права та законні інтереси позивача.
6. Визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ «ХК «Інтермет», оформлених протоколом № 3 від 28 січня 2013 року, з мотивів неповідомлення позивача про дату та час проведення цих загальних зборів, не є беззаперечною підставою для висновку про те, що оспорюваний договір купівлі-продажу укладений всупереч інтересів ТОВ «ХК «Інтермет» та інших його учасників.
7. Однак, статтею 167 Господарського кодексу України встановлено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
8. Отже, правомочність учасника (акціонера, члена) на отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації є однією зі складових корпоративних прав.
9. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суди повинні встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.
10. Зокрема, згідно з положеннями статей 203, 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину може бути вчинення його особою за відсутністю необхідного обсягу цивільної дієздатності та невідповідність волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі. При цьому дієздатність юридичної особи реалізується відповідно до статей 92, 237 Цивільного кодексу України через її органи у межах визначених законом та статутом повноважень, а також через представницькі правовідносини, зокрема, заснованими на довіреності.
11. Отже, визнаючи недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «ХК «Інтермет», оформлене протоколом №3 від 28 січня 2013 року, про продаж ТОВ «НВФ «Дніпропроект» комплексу будівель та споруд ТОВ «ХК «Інтермет», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. Гірничорятувальна, 21, суди фактично погодилися з відсутністю правової підставу для вчинення директором ТОВ «ХК «Інтермет» подальших правочинів, зокрема, підписання ним оспорюваних договорів.
12. Відтак право ОСОБА_1 на отримання певної частки прибутку та частки у вартості майна товариства у разі виходу зі складу учасників порушене внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів, оскільки ОСОБА_1 як учасник товариства не зміг узяти участі у загальних зборах, тобто не зміг належним чином реалізувати своє право на участь в управлінні товариством.
13. Таким чином Велика Палата Верховного Суду помилково дійшла висновку про те, що визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ «ХК «Інтермет», оформлених протоколом № 3 від 28 січня 2013 року, з мотивів неповідомлення позивача про дату та час проведення цих загальних зборів, не створює правових підстав висновку про те, що оспорювані договори укладені всупереч інтересам ТОВ «ХК «Інтермет» та інших його учасників.
Суддя В. В. Пророк
Окрема думка складена 03 лютого 2020 року