РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.12.2019Справа № 910/14795/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., за участю секретаря судового засідання Бігми Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Текком» (03170, м. Київ, Кільцева дорога, буд. 4; ідентифікаційний код: 30487994)

до Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8; ідентифікаційний код: 39292197)

про стягнення 7762847,44 грн.

Представники сторін:

від позивача: Леськов П.І.;

від відповідача: Григоренко І.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.10.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Текком» з вимогами до Державної фіскальної служби України про стягнення 7762847,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем свого обов`язку з оплати робіт, виконаних позивачем відповідно до умов Договору №76 від 08.05.2015 на суму 7762847,44 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 відкрито провадження у справі №910/14795/19; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.11.2019; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

20.11.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що в порушення встановлених договором вимог щодо порядку приймання виконаних робіт та здійснення розрахунків акти виконаних робіт та довідки про вартість використання будівельних робіт та витрати з відповідним комплектом документів замовнику підрядником (позивачем) протягом строку дії договору не надавалися.

Наведені обставини, за твердженням відповідача, не дали йому змоги здійснити оцінку документів, прийняти роботи шляхом підписання відповідних актів та здійснити оплату виконаних робіт або направити підряднику мотивовану відмову від їх підписання.

У підготовчому засіданні 20.11.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 11.12.2019.

26.11.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

06.12.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначив, що у зв`язку з несвоєчасним поданням позивачем первинної документації відповідачу (у 2016 році) відповідні фінансові зобов`язання у 2016 році не були взяті на облік та зареєстровані в Державному казначействі України.

Крім того, відповідач вказав на неможливість прийняття як доказу на підтвердження об`ємів та вартості виконаних робіт за Договором №76 від 08.05.2015 Висновок експертного будівельно-технічного дослідження №18096 від 22.02.2019, оскільки роботи повинні бути складені в цінах договору підряду, висновок не містить інформації щодо об`ємів робіт та технічного стану будівель і споруд.

11.12.2019 відповідачем подано клопотання про забезпечення рецензії Міністерством Юстиції України Висновку експертного будівельно-технічного дослідження №18096 від 22.02.2019.

У підготовчому засіданні 11.12.2019 судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання відповідача у зв`язку з необґрунтованістю.

У підготовчому засіданні 11.12.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.12.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 24.12.2019 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.12.2019 надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 24.12.2019 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.05.2015 між Державною фіскальною службою України (змовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текком» (підрядник) укладено Договір №76, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектно-кошторисної документації та умов договору, за кошти замовника, отримані за Грантовим договором - зовнішня діяльність Європейського Союзу №IPBU.02.02.01-70-007/09-00, власними та залученими силами і засобами, виконати роботи з «Створення функціонального модулю «Фільтр пункту пропуску» в міжнародному автомобільному пункті пропуску (МАПП) «Рава-Руська» (роботи), зазначені в Додатках №2-3 до договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи (Т. 1 а.с. 12-28; Т. 2 а.с. 99-115).

Відповідно до п. 1.2 Договору №76 від 08.05.2015 об`єкт будівництва - міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська» Львівської митниці Жовківського району Львівської області. Адреса розташування: вул. Гребінського, буд. 28, с. Рата, Жовківський р-н, Львівська обл., Україна.

Згідно з п. 2.1 Договору №76 від 08.05.2015 ціна договору становить 10249750,42 грн (без ПДВ).

У п. 3.1 Договору №76 від 08.05.2015 (в редакції Додаткової угоди №2 від 31.12.2015) сторонами погоджено, що підрядник зобов`язаний розпочати виконання робіт на протязі 7 днів з моменту отримання авансу згідно з графіком фінансування (Додаток №5) та отримання належним чином оформленої проектно-кошторисної документації і завершити виконання робіт до 30.06.2016.

Дати початку та закінчення окремих видів робіт визначається щомісяця в Календарному плані (Додаток №4 до договору), що є невід`ємною частиною договору (п. 3.2 Договору №76 від 08.05.2015).

Згідно з п. 4.2.2 Договору №76 від 08.05.2015 замовник зобов`язаний прийняти в установленому договором порядку належно виконані роботи.

Відповідно до п. 5.1.2 Договору №76 від 08.05.2015 підрядник має право вимагати оплати робіт за договором у відповідності до умов договору.

Відповідно до п. 11.7 Договору №76 від 08.05.2015 розрахунки за виконані роботи здійснюються щомісячно відповідно до графіку фінансування (Додаток №5) в межах 95% виконаних робіт на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт. Замовник зобов`язаний оплатити прийняті роботи протягом 15 банківських днів з моменту надходження коштів на реєстраційний рахунок замовника на зазначені цілі.

Відповідно до п. 11.11 Договору №76 від 08.05.2015 замовник оплачує виконані роботи протягом 15-ти банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт та витрати або з моменту, коли такі акти вважаються підписаними замовником без зауважень відповідно до п. 11.10 цього договору.

Кінцеві розрахунки з підрядником здійснюються у двотижневий термін з моменту прийняття об`єкту в експлуатацію, але не раніше 15 банківських днів з моменту надходження коштів з державного бюджету на реєстраційний рахунок замовника на зазначені цілі (п. 11.12 Договору №76 від 08.05.2015).

Згідно з п. 17.1 Договору №76 від 08.05.2015 (в редакції Додаткової угоди №2 від 31.12.2015) договір набирає чинності з дати його укладення і діє до 30.06.2016, в частині розрахунків та гарантій - до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що за твердженням позивача він виконав роботи за Договором №76 від 08.05.2015 на суму 7762847,44 грн, тоді як відповідач відмовляється приймати виконані позивачем роботи та здійснювати їх оплату.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правовою природою укладений між сторонами Договір №76 від 08.05.2015 є договором будівельного підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

За змістом ст. 844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом. Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв`язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов`язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи. Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов`язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором. Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати. У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами. Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

У відповідності до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За змістом положень статей 626, 627, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У п. 11.1 Договору №76 від 08.05.2015 зазначено, що фінансування та розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок підрядника. Згідно з графіком фінансування (Додаток №3) замовник здійснює попередню оплату на підставі рахунку, наданого підрядником, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підрядника, вказаний у договорі, відповідно до п.п. 3 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №117 від 23.04.2014 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти», у розмірі до 30% від вартості робіт не більше 90 календарних днів.

Судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення №362 від 10.07.2015 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у сумі 3000000,00 грн (призначення платежу - попередня оплата за будівельні роботи за Договором №76 від 08.05.2015) (Т. 3 а.с. 170).

Відповідно до п. 11.2 Договору №76 від 08.05.2015 у разі невиконання зобов`язань щодо поставки матеріалів та обладнання для виконання робіт, за якими здійснено попередню оплату, в строк, вказаний у календарному плані робіт, підрядник повертає невикористану попередню оплату у повному обсязі згідно з абз 2 п. 19 «Порядку державного фінансування капітального будівництва» протягом 5-ти банківських днів з моменту надходження відповідної вимоги від замовника шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок замовника, вказаний у цьому договорі.

Судом встановлено, що 13.10.2015 позивач повернув відповідачу попередню оплату у сумі 3000000,00 грн, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача, сформованою станом на 15.10.2015 (Т. 3 а.с. 171).

При цьому, обставини щодо повернення позивачем відповідачу попередньої оплати у розмірі 3000000,00 грн були визнані відповідачем у відзиві на позовну заяву, з огляду на що не потребують доказуванню при вирішенні спору (відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 3.5 Договору №76 від 08.05.2015 датою закінчення виконання певних робіт вважається дата їх прийняття замовником за актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в).

Згідно з п. 11.6 Договору №76 від 08.05.2015 акт виконаних робіт готує підрядник і передає для підписання уповноваженому представнику замовника у строк не пізніше 25 дня місяця, за який звітується. Уповноважений представник замовника протягом 3-х робочих днів перевіряє виконані роботи за актом виконаних робіт і в разі відсутності зауважень підписує його в частині фактично виконаних робіт або протягом 5-ти днів направляє підряднику мотивовану відмову від їх підписання.

Згідно з п. 11.10 Договору №76 від 08.05.2015 у разі відсутності у замовника зауважень до акту виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) він зобов`язаний їх підписати і повернути у 2-х примірниках. Якщо підрядник протягом 7-ми робочих днів не отримає підписані замовником примірники актів виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт та витрати або мотивованих письмових зауважень від їх підписання, тоді вважається, що такі Акти виконаних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати замовником підписані без зауважень і підлягають оплаті.

Відповідно до п. 12.1 Договору №76 від 08.05.2015 факт виконання робіт та вартість виконаних робіт підтверджується підписаними сторонами актами виконаних робіт та довідки про вартість робіт та витрати.

Позивачем долучено до позовної заяви копії актів виконаних робіт (за формою КБ-2в) за Договором №76 від 08.05.2015 на загальну суму 7762847,44 грн, а саме: копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №1а на суму 4416,26 грн., копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №1б на суму 9995,97 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №2 на суму 37019,57 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №3а на суму 197879,88 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №3б на суму 44996,93 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №4а на суму 399032,36 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №4б на суму 111529,49 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №5а на суму 402514,95 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №5б на суму 117263,11 грн., копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №6а на суму 587154,59 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №7а на суму 552841,45 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №7б на суму 28629,93 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №8а на суму 22570,84 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №8б на суму 485157,86 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №9а на суму 204447,51 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №6б на суму 31507,37 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №9б на суму 65932,37 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №10 на суму 17887,46 грн., копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №12а на суму 104007,03 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №12б на суму29499,90 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №11 на суму 638827,79 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №13а на суму 86269,21 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №13б на суму 87331,24 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №14 на суму 54796,52 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №15 на суму 27346,59 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №16а на суму 681957,44 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №16б на суму 86876,43 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №17 на суму 233471,20 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №18 на суму 378365,30 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №19а на суму 91267,49 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №19б на суму 54948,92 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №20 на суму 109314,95 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №22б на суму 93103,81 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №21 на суму 204196,10 грн, копію Акту приймання виконаних будівельних робіт №22а на суму 576566,52 грн, копію Акту №8-1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (додатково до акту №8) на суму 600657,50 грн, копію Акту №10-1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (додатково до акту №10) на суму 270750,00 грн, копію Акту №22-1б вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (додатково до акту №22б) на суму 379279,62 грн, копію Акту №22-1а вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (додатково до акту №22а) на суму 218180,98 грн. (Т. 1 а.с. 32-254, Т. 2 а.с. 1-4).

Також позивачем долучено до позовної заяви копію Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) за травень 2016 року на суму 7762847,44 грн. (Т. 2 а.с. 5-7).

Вказані акти виконаних робіт та довідка про вартість будівельних робіт та витрати за Договором №76 від 08.05.2015 не підписані представником відповідача (замовником будівництва) та не містять відбиток печатки Державної фіскальної служби України.

Судом встановлено, що супровідним листом вих. №21/2-18 від 21.02.2018 позивач передав відповідачу акти виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт та витрати за Договором №76 від 08.05.2015 на суму 6488733,72 грн (отримані відповідачем 27.02.2018 - відповідно до вхідного реєстраційного штампу) (Т. 3 а.с. 172-173).

Листом від 30.04.2018 відповідач повідомив позивача, що термін дії Договору №76 від 08.05.2015 закінчився 30.06.2016 та акти приймання-передачі не були надані позивачем у встановлені договором строки, у зв`язку з чим у Державної фіскальної служби України відсутня можливість взяти їх до розгляду та підписати (Т. 3 а.с. 174).

Судом встановлено, що супровідним листом вих. №68 від 30.07.2019 позивач передав відповідачу вказані акти виконаних робіт та довідку вартості виконаних робіт та витрати на загальну суму 7762847,44 грн (отримані відповідачем 01.08.2019 - відповідно до вхідного реєстраційного штампу Державної фіскальної служби України) (Т. 2 а.с. 8-9; Т. 3 а.с. 175-176).

Листом від 15.10.2019 відповідач повідомив позивача, що термін дії Договору №76 від 08.05.2015 закінчився 30.06.2016 та акти приймання-передачі не були надані позивачем у встановлені договором строки, у зв`язку з чим у Державної фіскальної служби України відсутня можливість взяти їх до розгляду та підписати (Т. 3 а.с. 177-178).

Таким чином, мотиви відмови відповідача від прийняття робіт, виконаних позивачем, зводяться до того, що первинну документацію було передано позивачу після закінчення строку виконання робіт.

Однак, суд вважає вказані твердження відповідача необгрунтованими з огляду на наступне.

Договір підряду складається із двох взаємопов`язаних між собою зобов`язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має виконати роботи, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Закріплене у Цивільному кодексі України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц).

Суд зазначає, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №910/7444/18.

Складання актів виконаних робіт (ф.КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. КБ-3) не є підставою для виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин у даному випадку, оскільки господарські зобов`язання виникають саме з Договору №76 від 08.05.2015 та факту виконання позивачем підрядних робіт.

Таким чином, сам по собі факт недотримання порядку приймання робіт не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплати фактично виконаних підрядних робіт.

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17.

З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме позивач, як особа, яка стверджує про порушення відповідачем зобов`язань за Договором №76 від 08.05.2015 в частині оплати за виконані роботи, повинен довести фактичне виконання робіт, їх обсяг та вартість.

Позивачем долучено до позовної заяви копію Висновку експертного будівельно-технічного дослідження №18096 від 22.02.2019, складеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса (Т. 2 а.с. 10-81).

На вирішення експерта було поставлено завдання: визначити обсяги та вартість фактично виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю «Текком» будівельно-монтажних робіт за Договором №76 від 08.05.2015, що можуть бути визначені за результатами натурного експертного обстеження та наданій технічній документації.

У наданому позивачем до суду Висновку експертного будівельно-технічного дослідження №18096 від 22.02.2019 зазначено, що обстеження об`єкта дослідження проводилося експертами 21.11.2018 та 22.11.2018 в присутності представника позивача.

На дослідження надано: 1) проектна документація; 2) виконавча документація; 3) акти виконаних робіт.

Дослідження проведено методом візуально-інструментального обстеження об`єктів незавершеного будівництва, зіставлення результатів обстеження з наданою документацією і вимогами нормативних документів з використанням Методики. При обстеженні були проведені необхідні виміри, фотографування. Опис та розрахунки проведені в лабораторії будівельно-технічних досліджень. Фото досліджуваних об`єктів, що містяться в тексті даного висновку, носять ілюстраційний характер і відображають технічний стан та ступінь будівельної готовності об`єктів незавершеного будівництва на момент обстеження (листопад 2018 року). Дослідження проведено в обсязі наданої документації та результатів натурного обстеження.

У Висновку експертного будівельно-технічного дослідження №18096 від 22.02.2019 вказано, що вартість фактично виконаних будівельно-монтажних робіт станом на травень 2016 року по об`єкту «створення функціонального модулю «Фільтр пункту пропуску» в міжнародному автомобільному пункті пропуску (МАПП) «Рава-Руська» Львівської області, Жовківського району, с. Рата, вул. Гребінського, буд. 28» (коригування проекту» згідно з Договором №76 від 08.05.2015, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Текком» та Державною фіскальною службою України, що може бути визначена за результатами натурного експертного дослідження та наданій технічній документації складає 7762847,44 грн

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У ст. 104 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд приймає у якості належного та допустимого доказу Висновок експертного будівельно-технічного дослідження №18096 від 22.02.2019, так як підстав для його відхилення судом не встановлено, а відповідачем не спростовані викладені експертом у висновку обставини, зокрема, шляхом подання власного висновку щодо обсягів/вартості виконаних позивачем робіт на об`єктів.

При цьому, відповідачем не заявлялось клопотання про призначення у справі судової експертизи щодо визначення обсягів/вартості виконаних позивачем за Договором №76 від 08.05.2015 робіт.

Суд вважає необгрунтованими та недоведеними твердження відповідача, викладені у запереченнях на відповідь на відзив, стосовно того, що Висновок експертного будівельно-технічного дослідження №18096 від 22.02.2019 не може бути доказом у справі (так як роботи повинні бути складені в цінах договору підряду, висновок не містить інформації щодо об`ємів робіт та технічного стану будівель і споруд), з огляду на те, що вказану інформацію висновок експертів містить та саме на підставі таких даних експертом і було встановлено вартість фактично виконаних позивачем робіт на об`єкті будівництва.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт виконання ним робіт за Договором №76 від 08.05.2015 на суму 7762847,44 грн., з огляду на що відповідач повинен їх оплатити.

Як вбачається з п. 11.7, 11.11 та 11.12 Договору №76 від 08.05.2015, замовник (відповідач) здійснює оплату 95% вартості робіт, а кінцеві розрахунки з підрядником здійснюються у двотижневий термін з моменту прийняття об`єкту в експлуатацію.

Суд зазначає, що оскільки фактична вартість виконаних позивачем робіт на об`єкті становить 7762847,44 грн, що складає менше 95% від ціни договору, вказаної у п. 2.1 договору (10249750,42 грн), обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 7762847,44 грн.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 7762847,44 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Державної фіскальної служби України за Договором №76 від 08.05.2015 у сумі 7762847,44 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Текком» про стягнення з Державної фіскальної служби України грошових коштів у сумі 7762847,44 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN OTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Текком» до Державної фіскальної служби України про стягнення 7762847,44 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8; ідентифікаційний код: 39292197) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Текком» (03170, м. Київ, Кільцева дорога, буд. 4; ідентифікаційний код: 30487994) грошові кошти у розмірі 7762847 (сім мільйонів сімсот шістдесят дві тисячі вісімсот сорок сім) грн 44 коп. та судовий збір у розмірі 116442 (сто шістнадцять тисяч чотириста сорок дві) грн 71 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 03 січня 2020 року.

Суддя О.В. Чинчин