РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2019Справа № 910/21265/17

За позовом заступника Генерального прокурора-Головного військового прокурора в інтересах Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Матс" м. Харкова

про стягнення неустойки, ціна позову 13014128,01 грн.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Радецька Ю.О.

Представники:

від прокуратури: Волошенюк О.Г.,

від позивача: Кривошея Д.А.,

від відповідача: Парицька Н.О., Звада О.О.

СУТЬ СПОРУ :

у травні 2018 року заступник Генерального прокурора-Головний військовий прокурор звернувся в суд з позовом в інтересах Міністерства оборони України.

Прокурор зазначав, що між позивачем і відповідачем укладено державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовлянням № 247/1/16/18 від 21 березня 2016 р., додаткові угоди №№ 1 від 21 жовтня 2016 р., 2 від 1 грудня 2016 р., 3 від 8 грудня 2016 р., 4 від 15 березня 2017 р., 5 від 15 червня 2017 р., 6 від 30 червня 2017 р., 7 від 15 грудня 2017 р. до нього, згідно з умовами яких відповідач зобов`язався виготовити та поставити позивачу продукцію, зазначену у специфікації (містить гриф "таємно"), орієнтовною вартістю 73451909,50 грн., а позивач - прийняти через 4762 військове представництво і визначеного специфікацією вантажоодержувача зазначену продукцію та оплатити її вартість на умовах договору.

Всупереч умов договору відповідач після одержання від нього попередньої оплати у розмірі 58000000 грн. до 31 липня 2017 р. зобов`язання за договором не виконав, одержані кошти не повернув.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивача 58000000 грн. попередньої оплати, 8700004,92 грн. пені та 5141633,67 грн. штрафу передбачених п. 7.2 договору.

Понесені у справі судові витрати прокурор просив покласти на відповідача.

У процесі розгляду справи прокурор подав заяву про зменшення розміру позовних вимог № 15/2/3-21161-17 від 21 лютого 2019 р., посилаючись на поставку відповідачем позивачу продукції за договором після звернення в суд з указаним позовом. Заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій у загальному розмірі 13014128,01 грн. підтримав.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги в уточненому вигляді.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений прокурором в його інтересах позов.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, неможливість належного виконання спірного зобов`язання внаслідок настання форс-мажорних обставин. Також вказував про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів позивача.

Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовлянням № 247/1/16/18 від 21 березня 2016 р., згідно з умовами якого відповідач зобов`язався у 2016 році виготовити та до 15 червня 2017 р. передати позивачу продукцію, зазначену у специфікації, орієнтовною вартістю 73451909,50 грн., а позивач - прийняти через 4762 військове представництво і визначеного специфікацією вантажоодержувача зазначену продукцію та оплатити її вартість на умовах договору.

Відповідно до умов п. 2.11 договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником поставленої продукції протягом 30-ти банківських днів після пред`явлення виконавцем рахунку на оплату продукції. За рішенням замовника розрахунки за продукцію можуть здійснюватися шляхом попередньої оплати у розмірі до 80 % від вартості продукції за контрактом. У разі проведення попередньої оплати продукція поставляється (приймається замовником з оформленням акту приймання-передачі продукції) не пізніше строку, зазначеного у специфікації.

Згодом додатковими угодами №№ 1 від 21 жовтня 2016 р., 2 від 1 грудня 2016 р., 3 від 8 грудня 2016 р., 4 від 15 березня 2017 р., 5 від 15 червня 2017 р., 6 від 30 червня 2017 р., 7 від 15 грудня 2017 р. сторони у справі змінювали умови контракту. Зокрема, продовжили строк поставки продукції до 31 липня 2017 р.

Указані обставини підтверджуються поясненнями прокурора, сторін у справі та наявною у матеріалах копією цього контракту та додатковими угодами до нього.

За своєю правовою природою контракт між сторонами є договором підряду, оскільки його умови передбачають виготовлення певних речей з переданням їх замовнику.

Найменування продукції, її комплектація із зазначенням креслень, технічних умов, стандартів, яким вона повинна відповідати (номер, дата) погоджені сторонами специфікації до договору (має гриф "таємно").

Поясненнями прокурора, позивача, частково відповідача, наявною у матеріалах справи товарно-транспортною накладною № 3 від 12 грудня 2017 р. стверджується факт передачі відповідачем обумовленої контрактом продукції позивачу 12 грудня 2017 р., тобто з простроченням на 134 дні.

Доказів передачі продукції за контрактом в установлений строк суду не надано.

Доводи відповідача про відсутність прострочення за контрактом, оскільки 5 липня 2017 р. відбулося спільне рішення № 05/07-1, яким сторони внесли зміни в робочу конструкторську документацію та комплектність виробу, є необґрунтованими.

За указаним спільним рішенням сторонами було погоджено виконання передбачених робіт за контрактом з інших комплектуючих, перевірку готовності виробу шляхом його випробування.

При цьому, прийнявши таке спільне рішення сторони змін до договору не вносили, за своєю правовою природною указане рішення не є зміною договору.

За змістом вимог ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не впливає із звичаїв ділового обороту.

Тому посилання відповідача на зміну спільним рішенням строків виконання робіт за спірним контрактом є безпідставними.

Посилання відповідача на відсутність його вини у простроченні виконання зобов`язання обґрунтовані відсутністю на ринку на час виконання зобов`язання попередньо погоджених контрактом системи візуалізації та програмно-апаратного комплексу, необхідних для виготовлення продукції.

Відповідно до вимог абз. 2 ст. 617 ЦК України не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання.

Отже, настання зазначених обставин не свідчить про відсутність вини відповідача у простроченні прийнятого ним зобов`язання та не дає підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з умовами п. 7.2 контракту за порушення строків поставки продукції виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Внаслідок прострочення поставки продукції за спірним договором на 134 днів з 1 серпня до 12 грудня 2017 р. позивач набув права вимагати від останнього сплати належних відповідно до умов п. 7.2 контракту пені у розмірі 8548494,48 грн. пені та 4465633,53 грн. штрафу, а всього штрафних санкцій 13014128,01 грн.

При цьому, з урахуванням встановлених судом обставин щодо розміру простроченого зобов`язання та стану його виконання на час розгляду справи, відсутності даних про заподіяння позивачу у зв`язку з цим збитків, виходячи з того, що виконання контракту продовжується, оскільки відповідач здійснює післягарантійне гарантійне обслуговування продукції, співмірності належних до сплати відповідачем штрафних санкцій і сумою прострочення, інтересів сторін, а також виходячи з того, що неустойка як вид забезпечення виконання зобов`язання не повинна перетворюватися на непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором, суд відповідно до вимог ст. 233 ГК України вважає можливим зменшити розмір належної з відповідача на користь позивача неустойки загалом до 5000000 грн.

Заперечення відповідача щодо наявності передбачених ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" підстав для звернення прокурора в суд з указаним позовом, необгрутовані, оскільки як вбачається з матеріалів справи представництво прокурора в суді зумовлене порушенням інтересів держави, які полягають у забезпеченні належного стану матеріально-технічного забезпечення Збройних Сил України, забезпечення відповідальності за невиконання зобов`язань перед державними органами та ефективного використання бюджетних коштів.

Оскільки позов задоволено частково, розмір заявленої неустойки зменшено судом, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру правомірно заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов заступника Генерального прокурора-Головного військового прокурора задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Матс" (79005, м. Львів, вул. Івана Франка, 7, код 23275120) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, код 00034 грн. неустойки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Матс" (79005, м. Львів, вул. Івана Франка, 7, код 23275120) на користь Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, код 00034051) 210462,90 грн. судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 7 червня 2019 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар