ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2745/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Горнович Л.О.

за участю представників:

від позивача: Банник Н.С. (на підставі довіреності);

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю В.С. Проект (65009, м. Одеса, пров. Світлий, 3);

до відповідача: Одеський національний медичний університет (65082, м. Одеса, пров. Валіховський, 2);

про стягнення 2746888,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 13.09.2019 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю В.С. Проект звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №2805/19) до відповідача - Одеського національного медичного університету, в якій просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 2746888,07 грн., з яких 2706122,00 грн. заборгованість за виконані роботи у квітні 2019 року, 7847,76 грн. інфляційні, 32918,31 грн. 3% річних, а також стягнути з відповідача суму судового збору у розмірі 41203,32 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на виконання проектних робіт №581 від 06.11.2017 року, в частині сплати вартості виконаних робіт у квітні 2019 року.

Ухвалою суду від 25.09.2019 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2745/19 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 17.10.2019 року.

16.10.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вх. ГСОО №21221/19, в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що бюджетні зобов`язання можуть бути взяті виключно у відповідності до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій, тоді як взяття бюджетних зобов`язань без відповідних асигнувань є порушенням бюджетного законодавства. Водночас відповідач зазначає, що згідно умов договору сплата вартості робіт здійснюється в межах отриманого бюджетного фінансування. При цьому відповідач наполягає, що неодноразово звертався до головного розпорядника коштів, МОЗ України, з проханням затвердити кошторис університету, однак наразі кошторис не затверджений, що за твердженням відповідача унеможливлює взяття відповідачем бюджетних зобов`язань за договором №581.

У судовому засіданні від 17.10.2019 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 25.10.2019 року.

23.10.2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив вх. ГСОО №21831/19, в порядку ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої зазначає, що заперечення відповідача є необґрунтованими, оскільки відповідачем у 2019 році здійснювалось укладення інших правочинів та їх оплата. При цьому позивач наполягає, що в будь-якому випадку зобов`язання за відповідним правочином повинно виконуватися сторонами договору в повному обсязі, а відсутність бюджетного фінансування не є підставою як для припинення зобов`язання так і для звільнення від відповідальності за виконання умов договору.

Ухвалою суду від 25.10.2019 року підготовче засідання було відкладено, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, на 11.11.2019 року.

07.11.2019 року до суду від відповідача надійшли заперечення вх. ГСОО №23034/19, в порядку ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких на позиції викладеній у відзиві на позовну заяву наполягає.

Водночас відповідачем 07.11.2019 року було подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Ухвалою суду від 11.11.2019р., в порядку ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено розгляд справи по суті на 25.11.2019 року.

У судовому засіданні від 25.11.2019 року судом було постановлено ухвалу, в порядку ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої було оголошено перерву у судовому засіданні до 23.12.2019 року.

У судовому засіданні від 23.12.2019р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання від 23.12.2019 року не з`явився, між тим про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності вх. ГСОО №26091/19. Приймаючи до уваги, що нез`явлення представника відповідача у судове засідання від 23.12.2019 року не перешкоджає розгляду справи, а також враховуючи, що позиція відповідача викладена у відповідних заявах по суті спору, які наявні в матеріалах справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Одеського національного медичного університету.

У судовому засіданні 23.12.2019 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 02.01.2020 року.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено:

Як вбачається із матеріалів справи, 06.11.2017р. між Одеським національним медичним університетом (надалі замовник) та ТОВ „Алюма Одеса, яке в подальшому змінило свою назву на ТОВ В.С. Проект (надалі виконавець) було укладено договір на виконання проектних робіт №581 (надалі договір), згідно умов якого виконавець прийняв на себе зобов`язання відповідно до технічного завдання, викладеного у тендерній документації, завдання на проектування (додаток 3) та медико-технологічного завдання (додаток 4) виконати роботи за предметом закупівлі: ДСТУ Б Д.1.-1:2013 Розроблення науково-проектної документації по об`єкту: «Ремонтно-реставраційні роботи з пристосуванням для сучасного використання будівлі-пам`ятки (літера В) Одеського національного медичного університету за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, 9». (Код 71240000-2 - Архітектурні, інженерні та планувальні послуги Єдиного закупівельного словника ДК 021:2015 (надалі - роботи), а замовник зобов`язався прийняти результат таких робіт і сплатити виконавцю вартість робіт в розмірі, в строк та на умовах договору.

Відповідно до п. 1.3 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 20.11.2017р.), вартість робіт за даним договором є складовою частиною зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об`єкту: «Ремонтно-реставраційні роботи з пристосуванням для сучасного використання будівлі-пам`ятки (літера В) Одеського національного медичного університету за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, 9» (п. 49 дод. „К ДСТУ Б Д.1.1-1:2013).

Умовами п. 1.4 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 20.11.2017р.) визначено, що зміст, обсяги та строки робіт в цілому та за етапами визначаються сторонами зведеним кошторисом вартості робіт (додаток 2), календарним планом виконання робіт (додаток 5) та графіком фінансування (додаток 6), що є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 1.6 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 20.11.2017р.) визначено, що результатом виконання робіт за цим договором є підготовлена та підписана уповноваженими особами виконавця науково-проектна документація в кількості 4-х примірників на паперовому носії.

Положеннями п. 3.1 договору (в редакції додаткової угоди №3 від 06.06.2018р.) визначено, що договірна ціна (додаток 1) на виготовлення науково-проектної документації становить 5767209,00 грн. за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету, у тому числі: на 2017 рік - 1257006,00 грн. без ПДВ; на 2018 рік 1804081,00 грн. у т.ч. ПДВ 300680,17 грн.; на 2019 рік 2706122,00 грн. у т.ч. ПДВ451020,33 грн.

За умовами п. 3.2 договору, договірна ціна встановлюється на підставі повідомлення про намір укласти договір.

Умовами п. 4.1 договору встановлено, що розрахунки за виконані роботи з виконавцем здійснюються за закінчені етапи робіт, протягом 10 робочих днів після підписання замовником актів передачі-приймання науково-проектної документації або окремих етапів з врахуванням графіку фінансування (додаток 6).

Згідно п. 4.3 договору, розрахунки з виконавцем за виконані роботи проводяться у безготівковій формі шляхом перерахування належних до сплати сум коштів на поточний рахунок виконавця у межах отриманого бюджетного фінансування.

Положеннями п. 5.2 договору (в редакції додаткової угоди №3 від 06.06.2018р.) передбачено, що датою завершення виконання робіт є дата отримання науково-проектної документації та підписання уповноваженими представниками обох сторін акту передачі-приймання на повний обсяг виконаної науково-проектної документації, але не пізніше 30.04.2019 року.

У відповідності до п. 6.1 договору, в рамках закінчення виконання робіт виконавець передає замовнику, в строки, передбачені цим договором, підписану уповноваженим представником виконавця науково-проектну документацію у 4-х примірниках на паперовому носії за актом здачі-приймання виконаних робіт, при цьому, науково-проектна документація має відповідати п. 2 1. цього договору.

Замовник протягом 5-ти робочих днів з дня одержання науково-проектної документації в повному обсязі та за наявності позитивного звіту експертизи за стадією „Проект зобов`язується перевірити її комплектність та надіслати виконавцю підписаний акт здачі-приймання і провести оплату, або надіслати мотивовану відмову від приймання робіт (п. 6.2 договору).

Відповідно до п. 6.3 договору, у разі мотивованої відмови замовника від приймання робіт у десятиденний строк сторонами складається двосторонній акт з переліком зауважень, необхідних доповнень (доробок), строків їх виконання.

Положеннями п.п. 7.2.4, 7.2.5 договору визначено обов`язок замовника своєчасно, на умовах і в порядку, встановленому договором, прийняти виконані виконавцем роботи. Сплатити виконавцеві за виконану роботу у розмірі, в строк і в порядку, встановленому даним договором.

Згідно п. 11.1 (в редакції додаткової угоди №3 від 06.06.2018р.), строк дії договору - це час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

У відповідності до п. 12.2 договору, будь-які зміни і доповнення до даного договору, в тому числі щодо коригування його ціни, вважаються дійсними, якщо вони оформлені в письмовому вигляді та підписані сторонами.

За умовами п. 13.2 договору, додатками до договору є: 1) договірна ціна; 2) зведений кошторис вартості робіт; 3) завдання на проектування; 4) медико-технологічне завдання; 5) календарній план виконання робіт; 6) графік фінансування.

Водночас, шляхом укладення 06.06.2018 року між сторонами у справі додаткової угоди №3 до договору №581 від 06.11.2017 року сторонами було внесено зміни до додатку №4, 5 та №6 до відповідного договору.

Згідно додатку №5 „Календарний план до договору №581 від 06.11.2017р. (а.с. 77) найменування робіт складається із 3-х окремих стадій із зазначенням терміну їх виконання: 1) оцінка технічного стану: листопад-грудень 2,00 грн. (без ПДВ); 2) проект (П): листопад 2,00 грн. (з ПДВ); 3) робоча документація (РД): березень-квітень 2,00 грн. (з ПДВ).

При цьому, додаток №6 „Графік фінансування до договору №581 від 06.11.2017р. (а.с. 78) цілком відповідає змісту зазначеного вище додатку №5 „Календарний план.

Як встановлено матеріалами справи, у межах виконання зобов`язань за договором №581 від 06.11.2017 року між сторонами були складені акти приймання виконаних робіт (а.с.79-81), а саме акт №4 від 11.12.2017 року щодо виконання етапу „Оцінка технічного стану, згідно якого вартість виконаних робіт становить 1257006,00 грн., акт №1 від 09.11.2018 року щодо виконання етапу „Проект (П), згідно якого вартість виконаних робіт становить 1804081,00 грн. та акт №1 від 03.04.2019 року щодо виконання етапу робіт „Робоча документація (РД), згідно якого вартість виконаних робіт становить 2706122,00 грн. При цьому, зазначені акти містять посилання, що роботи виконані і передані замовнику за накладними, в підтвердження чого в матеріалах справи містяться накладні № 4 від 11.12.2017р., №1 від 09.11.2018 року та №17 від 03.04.2019 року (а.с. 82-87).

Водночас суд зазначає, що зазначені вище акти приймання виконаних робіт підписані та скріплені відповідними печатками обох сторін.

Разом з тим, як стверджує позивач, наразі неоплачені лише проектні роботи прийнятті у квітні 2019 року на суму 2706122,00 грн., що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вище встановлено судом, договір №581, який 06.11.2017р. укладений між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) є договором підряду на розроблення науково-проектної документації по об`єкту: «Ремонтно-реставраційні роботи з пристосуванням для сучасного використання будівлі-пам`ятки (літера В) Одеського національного медичного університету за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, 9».

Відповідно до ч.1 ст. 887 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. У ч.2 вказаної статті Цивільного кодексу України передбачено, що до договору підряду на проведення проектних робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ч. 1 ст. 889 Цивільного кодексу України, серед іншого встановлено, обов`язок замовника, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

При цьому суд зазначає, що згідно вимог ст. 204 Цивільного кодексу України договір №581 від 06.11.2017р., як правочин є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, і його недійсність не була визнана судом, а тому зазначений договір в силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами, і зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вище встановлено господарським судом предметом позовних вимог ТОВ В.С. Проект є стягнення основної заборгованості за виконані у квітні 2019 року роботи та нарахувань передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України з підстав неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині сплати вартості спірних робіт за договором №581 від 06.11.2017 року.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В підтвердження фактичного виконання проектних робіт в матеріалах справи містяться акти приймання виконаних робіт (а.с.79-81), зокрема, акт №1 від 03.04.2019 року щодо виконання етапу робіт „Робоча документація (РД), згідно якого вартість виконаних та прийнятих замовником робіт становить 2706122,00 грн., накладні щодо передачі результатів виконаних робіт за договором №581 від 06.11.2017 року (а.с 82-87).

Водночас суд зазначає, що відповідні акти, зокрема і акт за квітень 2019 року, підписані з боку замовника без будь-яких заперечень щодо якості чи кількості виконаних робіт та переданої документації. Крім того, суд також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази з яких суд міг би дійти висновку щодо наявності у відповідача заперечень з приводу спірних робіт чи мотивованої відмови від їх прийняття, як у замовника за договором №581 від 06.11.2017 року.

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

За таких обставин, з урахуванням дати складання акту приймання виконаних робіт від 03.04.2019 року, а також положень п. 4.1 договору № 581, обов`язок щодо сплати вартості спірних робіт мав бути виконаний відповідачем у строк до 18.04.2019 року.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Між тим відповідачем, в порушення вимог ст.ст. 73-74 Господарського процесуального кодексу України, не надано доказів, які б свідчили про сплату грошових коштів у спірній сумі.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач, в порушення вимог ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України неналежно виконав умови укладеного договору, в зв`язку з чим на момент розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість за фактично виконані у квітні 2019 року проектні роботи за договором №581 від 06.11.2017 року у розмірі 2706122,00 грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ В.С. Проект в частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості за договором №581 у розмірі 2706122,00 грн.

Разом з тим, суд критично відноситься до позиції відповідача щодо відсутності бюджетних призначень та не затвердження МОЗ України кошторису відповідача, в підтвердження чого відповідачем надано відповідне листування (а.с. 103-109), оскільки спірний договір є двостороннім, за яким правами та обов`язками наділені обидві сторони договору та є відплатним договором, тоді як фінансування робіт не є обставиною, яка має неминуче настати.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, із змісту статті 218 Господарського кодексу України та статті 617 Цивільного кодексу України не вбачається такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Більш того суд зазначає, що згідно ч.1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього кодексу та статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При здійсненні вищевказаних висновків суд враховує, що ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, суд вважає за необхідне окремо наголосити, що добросовісність у правовідносинах означає здійснення сторонами заходів, спрямованих на уникнення правопорушення.

Оцінючи правомірність заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних суд зазначає таке:

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, листом Верховного Суду України від 03.04.1997 р. №62-67р „Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ " визначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується ні на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, в зв`язку з чим умовно слід вважати, що сума, внесена у період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця червня.

Крім того, оскільки, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари послуги, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом за період прострочки.

При цьому, відмовляючи у задоволенні суми інфляційних втрат, у межах заявленого позивачем періоду з 18.04.2019р. по 12.09.2019р., судом за допомогою системи „Ліга Закон встановлено, що сукупний індекс інфляції у даний період становить 0,993, тобто інфляційних процесів не відбувалось та сукупний індекс інфляції в зазначений період був менше 1.

За таких обставин, приймаючи до уваги заявлений до стягнення позивачем період нарахування інфляційних, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ В.С. Проект в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 7847,76 грн.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних у розмірі 32918,31 грн. нарахованих по 12.09.2019р. за 148 днів прострочення (а.с.8) вважає його вірним та таким, що підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ В.С. Проект та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2706122,00 грн. та 3% річних у розмірі 32918,31 грн.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 41203,32 грн., покладаються на відповідача та позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Одеського національного медичного університету (65082, м. Одеса, пров. Валіховський, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю В.С. Проект (65009, м. Одеса, пров. Світлий, 3; ) заборгованості у розмірі 2706122/два мільйони сімсот шість тисяч сто двадцять дві/грн. та 3% річних у розмірі 32918/тридцять дві тисячі дев`ятсот вісімнадцять/грн. 31 коп.

3.В решті позову відмовити.

4.Стягнути з Одеського національного медичного університету (65082, м. Одеса, пров. Валіховський, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю В.С. Проект (65009, м. Одеса, пров. Світлий, 3; ) 41079/сорок одна тисяча сімдесят дев`ять/грн. 71 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02 січня 2020 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська